Справа № 165/986/26
Провадження № 3/156/250/26
Рядок статзвіту 289

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., дослідивши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Волинській області ДСР Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку сел. Шацьк, Волинської області, жительку АДРЕСА_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 , місце роботи – присяжна Нововолинського міського суду Волинської області, вчитель Нововолинського ліцею №4,
за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),
учасники справи:
особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
прокурор Данилюк О.В. (у режимі відеоконференції), 
про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10, 63 Конституції України особам роз`яснено,
в с т а н о в и в :
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи
Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Управління стратегічних розслідувань у Волинській області ДСР Національної поліції України, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_1 будучи присяжною Нововолинського міського суду Волинської області, відповідно до п.п. «ґ», п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом на якого поширюється дія зазначеного закону, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік (00:00 год. 01.04.2025 кінцевий термін подачі), тобто подала декларацію 27.06.2025 року. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
Дата вчинення правопорушення 27.06.2025.
Днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП слід вважати дату складання цього протоколу про адміністративне правопрушення, 16.03.2026.
ІІ. Пояснення учасників справи
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, однак просила суд врахувати подане нею клопотання про закриття провадження у справі. У клопотанні зазначила, що відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення цих строків. Орган, який склав протокол, фактично пов`язує початок перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності з датою складання протоколу, що є юридично неправильним та суперечить вимогам закону. Перебіг строку починається саме з моменту виявлення правопорушення, а не з моменту оформлення протоколу. Складання протоколу є лише процесуальною дією, яка фіксує вже встановлені обставини, але не створює їх і не може вважатися моментом виявлення правопорушення.
Як вбачається з повідомлення НАЗК про факт неподання декларації особи, уповноважної на виконання функцій держави від 18.06.2025р. №47-02/52901-25, скерованого на її адресу, НАЗК ще 18.06.2025 року за результатами здійснення контролю встановлено факт неподання декларації. Саме з цього моменту уповноважений державний орган об`єктивно володів інформацією про наявність ознак правопорушення. Таким чином, дата 18.06.2025 року є моментом виявлення правопорушення у розумінні ст.38 КУпАП, оскільки саме тоді встановлено юридично значимий факт порушення — неподання декларації у визначений законом строк.
Натомість, зазначає, що подальше складання протоколу 16.03.2026 року не є новим моментом виявлення, а лише підтверджує безпідставне зволікання уповноваженого органу з оформленням матеріалів, що не може покладатися в негативні наслідки для особи, яка притягається до відповідальності. Інше тлумачення призводило б до фактичного нівелювання строків притягнення до відповідальності, оскільки дозволяло б органу на власний розсуд безмежно відкладати складання протоколу, що суперечить принципам правової визначеності та недопустимості свавільного застосування закону.
При цьому звертає увагу суду, що у даній справі їй інкримінується саме несвоєчасне подання декларації, а не її повна відсутність (неподання). Однак така кваліфікація не змінює суті правовідносин у частині визначення моменту виявлення правопорушення. Факт порушення вимог фінансового контролю полягає у невиконанні обов`язку у встановлений законом строк, що об`єктивно стає відомим уповноваженому органу одразу після спливу такого строку та перевірки відповідних відомостей у Реєстрі декларацій.
Як вбачається з повідомлення, НАЗК ще 18.06.2025 року встановило факт неподання декларації у визначений строк, тобто фактично зафіксувало порушення, яке за своєю правовою природою охоплює і несвоєчасне подання декларації. Відтак подальша зміна формулювання з «неподання» на «несвоєчасне подання» не створює нового моменту виявлення правопорушення, а є лише уточненням його юридичної кваліфікації, що не впливає на перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Враховуючи викладене, тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності сплив 18.09.2025 року, а тому на момент складання протоколу та розгляду справи він є очевидно пропущений. За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, навіть у випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для закриття провадження за строками, вона вважає, що вчинене правопорушення є малозначним у розумінні ст. 22 КУпАП, оскільки несвоєчасне подання декларації не спричинило жодних негативних наслідків, декларація подана, а відомості в ній є відкритими та доступними, що повністю відповідає меті фінансового контролю.
Після отримання відповідного повідомлення 24.06.2025 року вона, не маючи чіткого розуміння щодо того, яку саме декларацію повинна подати, при першій можливості звернулась за роз`ясненнями до відповідних органів, зокрема телефонувала до податкового органу, де їй було повідомлено, що необхідні відомості вже подані, у зв`язку з чим у неї сформувалось переконання про відсутність будь-якого невиконаного обов`язку. Лише після отримання кваліфікованої правничої допомоги та чіткого роз`яснення від адвоката щодо наявності у неї обов`язку подання декларації до НАЗК (а не податкового органу), вона без зволікань, одразу як це об`єктивно дозволила зайнятість, 27.06.2025 року подала відповідну декларацію, таким чином затримка була мінімальною та об`єктивно зумовленою.
Така поведінка свідчить про відсутність умислу, добросовісність та формальний характер правопорушення.
Наголошує, що раніше не притягувалась до відповідальності, а сам факт подання декларації підтверджує відсутність наміру ухилятись від виконання вимог закону. З огляду на викладене, притягнення до адміністративної відповідальності у даному випадку не відповідає меті адміністративного провадження, а вчинене діяння є малозначним.
З урахуванням наведеного вона просить суд закрити провадження в справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП.
Прокурор Данилюк О.В. в судовому засіданні обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав повністю, обгрунтовував в судовому засіданні відсутність законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі.
ІІІ. Застосоване судом законодавство
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).
Згідно із приміткою до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
В силу п.п. «ґ», п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя та його заступник, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді);
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (ч.4 ст.38 КУпАП).
При провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою (ч.2 ст.250 КУпАП).
ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 152 від 16.03.2026 року. У протоколі ОСОБА_1 зазначила, що згідна з протоколом про адміністративне правопорушення;
- відібраними письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.02.2026 року;
- повідомленням від 09.04.2025 року керівника апарату Нововолинського міського суду Волинської області до НАЗК про факт неподання чи несвоєчасне подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме ОСОБА_1 ;
- послідовністю дій ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з 27.06.2025 по 28.06.2025;
- зверненням УСР у Волинській області до начальника ТУ ДСА у Волинській області;
- відповіддю ТУ ДСА у Волинській області на адресу УРС у Волинській області в якій зазначено, що ОСОБА_1 протягом 2024 року було виплачено 685,44 грн.;
- рішенням Нововолинської міської ради від 03.11.2022 року за №16/16 про затвердження списку присяжних в тому числі гр. ОСОБА_1 ;
- табелем обліку робочого часу присяжних за травень 2024 року ОСОБА_1 ;
- довідкою про виконання/невиконання присяжним ОСОБА_1 обов`язку 13.05.2024 року в Нововолинському міському суді по справі 165/1117/24 (дві години);
- копією повідомлення головуючого по справі судді Нововолинського міського суду Волинської області про необхідність ОСОБА_1 подання декларації як присяжним, яку остання отримала 13.05.2024 року під особистий підпис;
- копією витягу з ЄДРД в якому зазначено, що ОСОБА_1 27.06.2025 року подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;
- повідомленням НАЗК про дати перебоїв в реєстрі НАЗК та іншими доказами.
Проаналізовані документи відповідно до ст.251 КУпАП є доказами в справі про адміністративні правопорушення, і доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і її винуватість.
Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеними доказами, суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.
При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників Управління стратегічних розслідувань в Волинській області ДСР Національної поліції України щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржувала, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до них, - суду не скеровувала.
Що стосується доводів ОСОБА_1 у поданому клопотання від 04.05.2026 року про закриття провадження у справі, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.
При цьому, суд звертає увагу на те, що крім факту встановлення несвоєчасності подання декларації для наявності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, необхідно також встановити відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації та чи є відповідна особа суб`єктом декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».
Законодавцем у КУпАП не визначено поняття дати виявлення адміністративного правопорушення.
Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.04.2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
З огляду на зазначене, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме 16.03.2026 року, коли уповноваженою особою на складання протоколу встановлено всі обставини та склад правопорушення, опитано особу та встановлено відсутність поважних підстав на неподання декларації у визначений строк.
У зв`язку з наведеним, на підставі досліджених доказів суддя дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, докази її вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, котрі були повно та всебічно досліджені.
V. Накладення адміністративного стягнення
Згідно з положеннями ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На виконання вимог ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за скоєння діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП судом не встановлено.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, беручи до уваги характер вчинених правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (відсутність характеризуючих даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, працездатна, вперше притягується до адміністративної відповідальності), її поведінку під час та після вчинення адміністративного правопорушення, ступінь її вини, невизнання вини, майновий стан (працевлаштована), відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення, а підстави для застосування ст.22 КУпАП у даному випадку, на переконання суду відсутні. 
VІ. Судові витрати
Відповідно до змісту ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись статтями 33, 34, 35, 36, 40-1, ч.1 ст.172-6, 245, 251, 283-285, 287-289 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -
п о с т а н о в и в :
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу – 15 днів з дня вручення їй цієї постанови. Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Волинські області/м.Нововолинськ/21081100; код за ЄДРПОУ: 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA408999980313030106000003556.
У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк, стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету : 22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя М.О. Федечко