Справа № 686/10546/26
Провадження № 2-а/686/200/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області 
у складі: головуючого – судді Стефанишина С.Л., 
за участю секретаря судового засідання – Мороза А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
08 квітня 2026 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому просила скасувати постанову про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбаченеч.1 ст.59 КпАП України посилаючись на те, що зазначена постанова є незаконною та порушує її права та інтереси так, як постанову про притягнення її до відповідальності винесено 16.03.2026 року до закінчення строку для усунення виявлених недоліків при проведенні перевірки до 10.04.2026 року. 
Ухвалою суду від 14 квітня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні.
23.04.2026 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на поданий позов. В своєму відзиві, відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засід анні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст.261 КАС України.
Згідно вимог ч.3 ст.261 КАС України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня в ідкриття провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд вважає що поданий позивачем позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом встановлено, що 11.03.2026 року в ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) КП «Лозове комунсервіс» деражнянської міської ради посадовою особою ОСОБА_1 допущено забруднення річки Вовк внаслідок скиду забруднюючих речовин з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підтверджується протоколом вимірювань показників складу та властивостей проб вод Інспекції №07-26 від 09.03.2026 р. 
Постановою Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області Сіньковської Вікторії Юріївни №33/01/01-10 від 16.03.2026 року останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.59 КУпАП у виді штрафу у розмірі 136 грн. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Особливості та порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Слід також зазначити про те, що за правилами ст. ст. 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст. 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В даному випадку твердження позивача щодо порушення її прав мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та лише суб`єктивній думці останньої.
Інших належних доказів які б свідчили про протиправність оспорюваної постанови відповідача позивачем суду, не надано.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України").
Пунктом 41 Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд вважає, що представленими доказами, які досліджені у судовому засіданні та додані відповідачем до відзиву підтверджується факт вчинення правопорушення позивачем. 
Судом не береться до уваги твердження позивача про неправомірність постанови так, як винесена до закінчення терміну виконання припису від 16.03.2026 року з строком до 10.04.2026 року та є безпідставним так, як адміністративна відповідальність настає з моменту вчинення правопорушення. 
На підставі викладеного суд вважає, що позов не є обґрунтованим, тому не підлягає до задоволення, а доводи позивача не спростовують позиції відповідача.
З огляду на вище наведене, суд вважає, що постановасерії №33/01/01-10 від 16.03.2026 року, відповідає вимогам закону та в межах повноважень, а тому не підлягає скасуванню.
 
Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити. 
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Керуючись ст.ст. 2,3,5,72-77,241-246, 257- 258, 260, 268 КАС України, суд – 

У Х В А Л И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя Сергій Стефанишин