ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/24105/25 пров. № А/857/16608/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року (ухвалене головуючою-суддею Гулкевич І.З. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ №134450004857 від 21.08.2025 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язати відповідача зарахувати йому до стажу державної служби періоди роботи з 21.02.2003 по 31.01.2012 включно (з урахуванням вже зарахованого стажу державної служби) та перевести його з 13.08.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” та зобов`язати здійснити перерахунок, обчислення та виплату пенсії згідно Закону України “Про державну службу”, з урахуванням довідок ГУ ДМСУ у Львівській області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №4601.09-01-7483/46.2-25 від 12.08.2025 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №4601.09-01-7483/46.2-25 від 12.08.2025. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 позовні вимоги були задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у позивача відсутнє право на пенсію згідно з нормами Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ від 16.12.1993, оскільки він не має необхідного стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України “Про державну службу” №889-VIII від 10.12.2015. У період з 21.02.2003 по 31.01.2012 позивач працював на посадах, які не передбачені ст.25 Закону України “Про державну службу”, а відносяться до посад згідно із Законом України“Про службу в органах місцевого самоврядування” №2493-ІІІ від 07.06.2001.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
13.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії - з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, як державному службовцю, який має стаж державної служби понад 20 років з урахуванням довідок про складові заробітної плати, надавши відповідний пакет документів.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №134450004857 від 21.08.2025 позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, оскільки відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював з 21.02.2003 по 31.01.2012 на посадах, які не передбачені ст. 25 Закону України “Про державну службу”, а відносяться до посад згідно із Законом №2493-ІІІ. Станом на 01.05.2016 стаж державної служби становить 3 роки 10 місяців 12 днів (з 19.06.2012 по 01.05.2016).
Вважаючи протиправним оспорюване рішення, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 21.02.2003 по 31.01.2012, який підтверджуються записами у його трудовій книжці, має зараховуватися до стажу державної служби. Суд зазначив, що позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII, оскільки вимоги зазначеної статті щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби виконані.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закон №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців
Пунктом 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Проаналізувавши вищенаведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону та розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.03.2021 по справі №500/5183/17, від 11.04.2023 по справі №1.380.2019.003855.
Колегія суддів наголошує, що підставою для відмови позивачу у переведені з пенсії за віком на пенсію державного службовця слугувала відсутність необхідного стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, зокрема, що періоди роботи посадових осіб в органах місцевого самоврядування (органах ДМС), в період на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Проте, суд першої інстанції вважав протиправними такі підстави відмови, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.
Як зазначалось вище, відповідно до ст.37 Закону №3723-XII (у редакції, чинній на час набрання чинності Законом №889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктом 8 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (далі - Порядок №283) та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).
Пунктом 5 Порядку №283 передбачено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Згідно п.1 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених статтею 25 Закону України “Про державну службу”, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Відповідно до п.3 Порядку №283, до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
Згідно п.4 Порядку №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.
Відповідно до ч.17 ст.37 Закону №3723-XII, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно ч.2 ст.46 Закону №889-VIII та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 (далі - Порядок №229), які діють з 01.05.2016, до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
З матеріалів справи видно, що період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 21.02.2003 по 31.01.2012 підтверджуються записами його трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.07.1976, такий має зараховуватися до стажу державної служби.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 “Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями” (далі - Постанова №306) було затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Приведені вище норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку органів державної міграційної служби, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців. 
Відтак, спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.
Разом з тим, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме : щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Колегія суддів вважає, що період проходження позивачем служби органах державної міграційної служби, на посадах із присвоєнням спеціальних звань, підлягає зарахуванню до стажу державної служби відповідно до чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у відповідача не було фактичних та правових підстав для не зарахування до стажу державної служби позивача спірних періодів роботи та відмови у зв`язку з цим у переведенні його на інший вид пенсії, а у позивача наявні умови, передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, зокрема, досягнення віку, наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу), для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно п.12 розд.ХІ Закону №889-VIII та відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спіний період роботи позивача в органах місцевого самоврядування має зараховуватися до стажу державної служби. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, п.10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, з часу його звернення за призначенням такої пенсії 13.08.2025.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність врахування відповідачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 12.08.2025 за №4601.09-01-7483/46.2-25 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12.08.2025 за №4601.09-01-7483/46.2-25, видані ГУ ДМСУ у Львівській області з метою встановлення заробітної плати для призначення пенсії, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року по справі №380/24105/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук