Справа № 357/9218/26
3/357/3032/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2026 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Руслан Озадовський, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 чт. 173-2 КУпАП,
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

06.05.2026, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме, словесно ображала, принижувала, погрожувала фізичною розправою, штовхала та шарпала за одяг, внаслідок чого завдала шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 974617 від 06.05.2026 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 06.05.2026, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно матері свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме, словесно ображала, принижувала, погрожувала фізичною розправою, штовхала та шарпала за одяг, чим завдала шкоди психічному здоров`ю малолітній дитині, яка стала свідком вказаних дій, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 974618 від 06.05.2026 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Матеріали справи надійшли до суду 02.06.2026, розгляд справи було призначено на 03.06.2026.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та клопотала про відкладення судового засідання з метою залучення захисника. У зв`язку з цим судове засідання було відкладено на 24.06.2026.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснила, що потерпіла систематично провокує конфлікти, ображає її, висловлює погрози та вживає ненормативну лексику на її адресу. Також ОСОБА_1 просила долучити до матеріалів справи характеристику та довідку з місця роботи, а також медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів.
Крім того, у якості свідка було допитано співмешканця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 . Свідок пояснив, що у день події вони разом з ОСОБА_1 перебували за місцем спільного проживання на кухні. За його словами, до приміщення зайшла потерпіла, після чого між ними виникла словесна суперечка побутового характеру. ОСОБА_4 зазначив, що зробив потерпілій зауваження, на що остання почала висловлюватися на адресу ОСОБА_1 образливими словами, вживати нецензурну лайку, вимагати, щоб вона залишила житло, а також намагалася застосувати до неї фізичну силу, однак він цьому перешкодив.
Також свідок повідомив, що під час конфлікту малолітня дитина перебувала в іншій кімнаті за зачиненими дверима та безпосереднім свідком події не була.
Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно пункту 17 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
З матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 та показань свідка ОСОБА_4 вбачається, що між учасниками події виник побутовий конфлікт, під час якого мала місце словесна суперечка.
Разом із тим, сам по собі факт словесної сварки або взаємного використання нецензурних висловлювань не свідчить про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки для кваліфікації дій як психологічного домашнього насильства необхідно встановити умисний характер таких дій, їх спрямованість на приниження, залякування чи інший вплив на психічний стан потерпілої та настання або реальну можливість настання шкоди її психічному здоров`ю.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували систематичність або цілеспрямованість дій ОСОБА_1 , а також не містять об`єктивних даних щодо спричинення потерпілій психологічної шкоди чи реальної загрози її заподіяння.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин застосування ОСОБА_1 фізичного насильства щодо потерпілої, зокрема штовхання чи шарпання за одяг, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи також не містять будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що дитина бачила або чула конфлікт, усвідомлювала його зміст чи внаслідок цього зазнала шкоди своєму психічному здоров`ю. Не долучено до матеріалів справи й будь-яких висновків спеціалістів, пояснень педагогів, психологів чи інших доказів, які б підтверджували наявність негативних наслідків для дитини.
Сам по собі факт перебування малолітньої особи в одному житловому приміщенні з учасниками конфлікту не може беззаперечно свідчити про те, що вона стала свідком домашнього насильства або що їй було завдано шкоди психічному здоров`ю.
Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, оскільки на підтвердження факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не додано належних та допустимих доказів та враховуючи те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватись на припущеннях, тому відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 173-2, 247, 280, 283- 284 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно  ОСОБА_1  за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя	Руслан ОЗАДОВСЬКИЙ