Справа № 613/2162/25 
Провадження № 2/635/2435/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Бобко Т.В.,
секретар судового засідання – Шевченко В.С.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
представник позивача - Альховська Ірина Богданівна,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача ОСОБА_1 , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 53299,95 гривень та витрати по сплаті судового збору. 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501178561, відповідно до умов якої банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит. Однак позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 53299,95 гривень. 
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Рух справи

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року вказану цивільну справу передано на розгляд Харківського районного суду Харківської області за підсудністю.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2025 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2026 року повернуто представнику позивача Альховській І.Б. клопотання про забезпечення її участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів без розгляду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2026 року повернуто представнику позивача Альховській І.Б. клопотання про забезпечення її участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів без розгляду. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2026 року задоволено заяву представника позивача АТ «Сенс Банк» – адвоката Альховської І.Б. про забезпечення її участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача Альховська І.Б. у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позов відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Суд встановив, що 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк, в якій зазначив свої персональні дані, зокрема: ПІБ, дата народження, РНОКПП, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номер мобільного телефону, розмір основного доходу. 
Відповідно до пункту 2.1.1. анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив акцепт публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сайті Банку. 
27 серпня 2019 року ОСОБА_1 також підписав оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501178561, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
Відповідно до умов оферти ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
За умовами оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501178561, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 просив надати йому споживчий кредит на таких умовах: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 50512,22 гривень, процентна ставка 18,99% річних, тип ставки – фіксована, строк кредиту – 48 місяців; умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії: тип кредиту «Відновлювальна кредитна лінія», сума кредиту до 200000,00 гривень, процентна ставка 26% річних, тип ставки – фіксована, строк дії кредитної картки – 3 роки з моменту випуску. 
Умовами оферти визначено, що обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше ніж 50 грн.
Окрім того, до матеріалів справи долучений паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 , у якому викладені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: сума кредиту 50512,22 гривень, строк кредитування 48 місяців, процентна ставка 18,99%, тип процентної ставки – фіксована.
Поданим позивачем меморіальним ордером № 4798027 від 27 серпня 2019 року підтверджується переказ кредитних коштів відповідачу у розмірі 50512,22 гривень.
З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитом слідує, що станом на 11 серпня 2025 року за кредитним договором № 501178561 від 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 53299,95 гривень, з яких: 15852,50 гривні – заборгованість за кредитом; 6761,19 гривня – заборгованість по відсотках; 30686,04 гривень – заборгованість по комісії. 
З виписки руху коштів за період з 27 серпня 2019 року по 11 серпня 2025 року слідує, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти та здійснював погашення за кредитним договором.
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру банків 01 грудня 2022 року до реєстру внесено запис про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа банк») на Акціонерне товариство «Сенс банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Згідно з частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
У статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Кредитний договір № 501178561 від 27 серпня 2019 року, укладений між відповідачем та позивачем, у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину.
Відповідачем не надано доказів того, що ним належним чином виконувались зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Щодо стягнення заборгованості за комісією.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця такредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті1та частини 2 статті8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за надання послуг з управління кредитом при використанні кредиту при простроченні оплати чергового платежу може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.
Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Надаючи оцінку доказам, пов`язаним із правильністю здійсненого позивачем розрахунку, а також доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, суд установив таке. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 53299,95 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 15852,50 гривні, заборгованості по відсотках – 6761,19 гривня; заборгованості по комісії – 30686,04 гривень. 
При цьому, з 27 серпня 2019 року по 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 сплатив комісію за обслуговування кредиту в загальному розмірі 32959,08 гривень. 
Разом з тим, в кредитному договорі № 501178561 не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. 
Отже, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення договору у пунктах 1.б кредитного договору № 501178561 від 27 серпня 2019 року, на які посилається позивач, щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. 
Суд, дослідивши зміст кредитного договору № 501178561 від 27 серпня 2019 року, висновує що сторони не погодили умови щодо обов`язку ОСОБА_1 сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредиту, оскільки банком не зазначено, які саме послуги охоплюються такою комісією, не визначено їх перелік та зміст, а також не наведено відомостей про послуги, що надаються позичальнику та за які встановлено відповідну плату. 
Будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування комісії за обслуговування кредиту позивачем не надано. 
Отже, враховуючи, що умови кредитного договору щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемними, тому банком неправомірно нараховано відповідачу заборгованість по комісії за обслуговування кредиту в загальному розмірі 30686,04 гривень, яка підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості. 
Крім того, сплачені ОСОБА_1 кошти в рахунок такої комісії у загальному розмірі 32959,08 гривень підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми заборгованості за кредитом. При цьому розмір сплачених відповідачем коштів у рахунок комісії перевищує суму заборгованості за кредитним договором № 501178561 від 27 серпня 2019 року, яку просить стягнути позивач: 15852,50 гривні – заборгованість за кредитом; 6761,19 гривня – заборгованість по відсотках, всього – 22613,69 гривень.
Отже, відповідачем виконано обов`язок щодо повернення отриманих кредитних коштів у повному обсязі.
За таких обставин суд не вбачає правових підстав вважати, що у ОСОБА_1 наявна непогашена заборгованість за кредитним договором № 501178561 від 27 серпня 2019 року, а тому позовні вимоги про її стягнення задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд висновує про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень відшкодуванню не підлягають, такі витрати суд покладає на позивача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити повністю у задоволенні позову Акціонерного Товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Відповідач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок № 100, код ЄДРПОУ: 23494714.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Бобко