ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року	справа № 380/25490/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 12.11.2025 №134850016120 про відмову позивачу в призначенні пенсії;
- зобов`язати відповідача-2 призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, з 04.11.2025 на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею визначено суддю Кисильову Ольгу Йосипівну.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду відповідно до п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи №380/25490/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями головуючою суддею визначено суддю Морську Галину Михайлівну.
Ухвалою від 02.02.2026 прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 04.11.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та прийняло рішенням №134850016120 від 12.11.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі п "б" у зв`язку із недосягненням пенсійного віку 55 років, відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Позивачка вважає спірне рішення протиправним, оскільки, на її думку, пільгового та страхового стажу достатньо для призначення пенсії по віку на пільгових умовах.
Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.
Відповідач-1 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 04.11.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів наданих заявницею для призначення пенсії, провадився за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Стверджує: «…за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивачки становить 32 роки 6 місяців , пільговий стаж становить 12 років 8 місяців. За доданими документами до страхового стажу позивачці зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.10.2007 по 15.07.2012 згідно довідки КНП Львівській області «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 16.10.2025 №570, оскільки заявниця була не зайнята повний робочий день із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення №134850016120 від 12.11.2025 про відмову у призначенні пенсії: відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з тим, що заявниця не досягла пенсійного віку — 55 років (на момент звернення - 53 років ). 
Призначення/перерахунок пенсії здійснюється у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148. Фактично Законом №2148 повністю передано в сферу дії Закону №1058 регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років та одночасно припинено в цій частині застосування Закону №1788.
Позивач помилково вважає, що її заява на призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглядалася у відповідності до норм Закону №213 від 02.03.2015. Рішення Головного управління №134850016120 від 12.11.2025 приймалося із визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі Закону №1058 зі змінами внесеними Законом №2148. Крім того, Закон №2148 є чинним та таким, що підлягає до застосуванню у спірних правовідносинах. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Крім того, суд має критично поставитись до тверджень позивача, що орган ПФУ саме з 01.10.2017 застосовує закон №1058 при призначенні пільгових пенсій, адже останній набрав чинність ще 01.01.2004, тому з цього часу на його умовах вирішуються питання про призначення пенсій за віком, в тому числі і пільгових…».
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідач-2 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду з заявою від 04.11.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та пакетом документів. Відповідно до пункту 4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглядалося, і відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії №134850016120 від 12.11.2025 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не розглядало ані вищезазначеної заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, ані документів доданих до цієї заяви, відповідно й не приймало жодних рішень щодо цього питання, а тому не може виступати відповідачем у даній справі, так як не вчиняло жодних протиправних дій та не порушувало жодних прав позивача. Проте, як видно із позовної заяви позивача, остання зазначає відповідачем у даній справі – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що в свою чергу не відповідає нормі зазначеній в статті 5 КАС України.
Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області категорично не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та вважає, що такі вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.
Щодо підстав прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення про відмову у призначенні пенсії №134850016120 від 12.11.2025, повідомляємо наступне.
Станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (04.11.2025) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягла 53 років. Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії від 12.11.2025, страховий стаж позивачки становить 32 роки 6 місяців, пільговий стаж – 12 років 8 місяців. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.10.2007 по 15.07.2012 згідно довідки КНП Львівській області “Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня” від 16.10.2025 №570, оскільки заявниця була не зайнята повний робочий день із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. На підставі викладеного, питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 може розглядатись після досягнення нею 55 років. Станом на дату звернення (04.11.2025) право на пенсію за віком на пільгових умовах у позивачки відсутнє.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2007 по 15.07.2012 згідно довідки КНП Львівській області “Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня” від 16.10.2025 №570, зазначаємо. Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі – Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Отже, зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тільки підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків, куди включається цей період роботи…».
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
04.06.2026 позивач подала відповідь на відзив в якій зазначає: «…обидва Відповідачі наполягають на застосуванні пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV із 55-річним пенсійним віком. Цей аргумент суперечить рішенню Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, яким визнано неконституційними зміни, внесені Законом № 213-VIII, та встановлено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону № 1788-XII у редакції до 01.04.2015, за якою жінки, зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, мають право на пенсію після досягнення 50 років за наявності стажу не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 підтвердила: за колізії між Законом № 1788-XII (у редакції з урахуванням рішення КСУ) та Законом № 1058-IV застосуванню підлягає найбільш сприятливий для особи закон — Закон № 1788-XII із 50-річним порогом. Висновки зазначеної постанови є обов`язковими для застосування судами в аналогічних справах. Позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . На дату звернення — 04.11.2025 — їй виповнилося 53 роки, тобто 50-річний вік нею давно досягнутий. Загальний страховий стаж становить 32 роки 6 місяців, пільговий стаж за Списком № 2 — 12 років 8 місяців, що перевищує необхідні 10 років. Позивачка працювала на відповідних роботах до 01.04.2015. Усі умови п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII в застосовній редакції нею дотримані. Жодних нових правових аргументів, які б спростовували позицію Великої Палати, Відповідачі не наводять…».
Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
04.11.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку визначеному Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та доданими до заяви документами.
Із метою підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі п "б" позивачка подала до пенсійного органу: 
1. паспорта громадянки України та картки платника податків;
2. витягу з реєстру територіальної громади;
3. трудової книжки від 28.09.1990 серії НОМЕР_1 ;
4. свідоцтва про укладення шлюбу від 19.10.1991 серії НОМЕР_2 ;
5. свідоцтв про народження дітей в к-сті 3 штук;
6. диплома від 28.06.1990 серії НОМЕР_3 ;
7. особових карток працівника в к-сті 2 штук;
8. довідки від 16.10.2025 № 40 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у
ній;
9. довідки з місця праці від 16.10.2025 № 570;
10. довідки від 29.10.2025 № 950 про перебування на обліку безробітною;
11. витягу з Статуту КНП ЛОР “Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня”;
12. рішення Львівської обласної ради від 13.04.2021 № 107 “Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради “Львівська обласна психіатрична лікарня “Заклад” шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради “Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня”;
13. наказу від 03.05.2007 № 25 “Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці”;
14. наказу від 04.05.2012 № 36 “Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці”;
15. наказу від 04.05.2017 № 50 Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації за умови праці”;
16. наказу від 29.12.2020 № 419-Л “Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення”;
17. висновку 07.06.2007 № 1682 експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці;
18. висновку від 02.05.2012 № 3040 експертизи правильності застосування Списку № 2 та якості проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Порядок №22-1), затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до пункту 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. 
Відповідно до пункту 4.2. Порядку №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії позивачу провадився за принципом “екстериторіальності” Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.11.2025 щодо призначення їй пенсії на пільгових умовах, а також доданих до заяви документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийняте Рішення від 12.11.2025 №134850016120, відповідно до якого позивачці відмовлено в призначенні такого виду пенсії з огляду на наступне.
Рішення мотивоване наступним:
«…Пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(Список № 2) становить 55 років.
Вік заявниці 53 роки.
Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить не менше 25 років.
Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) (далі- Закон) становить 10 років.
Працівники, які мають стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, жінкам — на 1 рік за кожний 2 роки такої роботи.
Страховий стаж заявниці становить 32 роки 6 місяців.
Пільговий стаж заявниці — 12 років 8 місяців.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
До пільгового стажу не зараховано:
період роботи з 01.10.2007 по 15.07.2012 згідно довідки КНП Львівській області «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 16.10.2025 №570, оскільки заявниця була не зайнята повний робочий день із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.
Працює.
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №134850016120 від 12.11.2025 (далі-Рішення) про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону, у зв`язку із досягненням пенсійного віку — 55 років.
Дата, з якої заявниця матиме право на пенсійну виплату — 08.07.2027.
На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує…».
Надаючи оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.
01 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 14 такого змісту:
"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".
Згідно зі статтею 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ.
Тому на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.
Тому, оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").
У зв`язку з цим між сторонами виник спір, оскільки позивачка вважає, що під час призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідач повинен керуватися положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ. Водночас пенсійний орган під час розгляду заяви позивачки про призначення їй пенсії керувався нормами статті 114 Закону № 1058-ІV.
Отже, визначаючись з тим, нормами якого саме закону слід керуватися під час призначення пенсії позивачки, суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду справи № 360/3611/20.
Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої справи № 360/3611/20.
Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду справи № 360/3611/20.
Оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки щодо застосування положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.
Суд встановив та не заперечується відповідачем, що станом на час звернення позивачки за призначенням пільгової пенсії, їй виповнився 53 роки.
В оскарженому рішенні відповідача обраховано страховий стаж особи, який становить 
32 роки 6 місяців та пільговий стаж особи за Списком №2 становить 12 років 8 місяців.
Відтак з урахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду в зразковій справі № 360/3611/20, та з врахуванням того, що позивачка на час звернення до пенсійного органу досягла 50 років, та її загальний стаж складає не менше 20 років, з них спеціальний (пільговий) стаж за Списком № 2 складає не менше 10 років, пенсійний орган зобов`язаний був прийняти рішення про призначення пенсії.
Інших підстав відмови в призначенні пенсії в рішенні пенсійного органу не зазначено.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.11.2025 №134850016120 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з посиланням на недосягнення позивачкою пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, а саме 55 років, є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Так, з копії паспорта громадянина України слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про призначення пенсії остання звернулась 04.11.2025 тому, пенсія підлягає призначенню позивачці з дня звернення.
Окрім того, суд зауважує, що у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в Одеській області, рішенням якого позивачці відмовлено у призначенні пенсії.
Тому, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у призначенні пенсії, яким, у цьому випадку, є Головне управління ПФУ в Одеській області.
До такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення цього спору.
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту “б” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VІІІ із дня звернення за призначенням пенсії.
Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.11.2025 №134850016120.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ЄДРПОУ 20987385, адреса: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, 83) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту “б” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VІІІ із дня звернення за призначенням пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ЄДРПОУ 20987385, адреса: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, 83) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна