"12" травня 2026 р. Справа № 363/2835/26

ПОСТАНОВА
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

01 травня 2026 року приблизно о 16 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: ображав її та погрожував, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 01 травня 2026 року близько 16 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру стосовно свого молодшого брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: намагався розпочати бійку, штовхався та застосував сльозогінний газ, чим завдав останньому фізичного болю. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, визнав свою вину у вчиненні правопорушень та просив суд обмежитися мінімальним адміністративним стягненням.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, відповідно до ст. ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується такими доказами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 971584 від 01.05.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо свого молодшого брата ОСОБА_3 ;
протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 971583 від 01.05.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_2 ;
листом т.в.о. заступника начальника управління поліції — начальника СВ Вишгородського РУП ГУНП у Київській області, згідно з яким відсутні дані, що свідчать про наявність у вказаних діях ознак кримінального правопорушення;
рапортом старшого інспектора СПДН Вишгородського РУП ГУНП у Київській області про прийняття заяви щодо вчинення домашнього насильства та виклад обставин за результатами перевірки на місці події;
протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.05.2026 року, в якому ОСОБА_2 зазначила, що 01.05.2026 року о 16 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , її син ОСОБА_1 вчинив стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру, а щодо малолітнього брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , — домашнє насильство фізичного характеру, а саме: у бік матері висловлювався нецензурною лайкою та погрожував, а щодо молодшого брата — намагався розпочати бійку, штовхався та розпилив у його бік перцевий балончик;
письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з яких убачається, що він відмовився від надання пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України;
письмовими поясненнями ОСОБА_2 , у яких зазначено, що вона дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми синами, а 01.05.2026 року, перебуваючи біля будинку, почула крики про допомогу ОСОБА_3 , який прибіг до неї та повідомив, що в нього паморочиться голова, оскільки старший брат ОСОБА_1 розпилив у його бік перцевий балончик та наніс декілька ударів руками по голові. Зайшовши до будинку, вона побачила ОСОБА_1 , який у її присутності почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою та погрожувати;
письмовими поясненнями ОСОБА_3 , з яких убачається, що 01.05.2026 року він перебував удома у своїй кімнаті, куди зайшов його старший брат, який почав провокувати конфлікт, ображати його нецензурними словами, розпилив у його бік газовий балончик, штовхався, погрожував та наніс удари руками по голові;
рапортом поліцейського СПДН ВП Вишгородського РУП ГУНП у Київській області про прийняття виклику щодо домашнього насильства за вищевказаною адресою та складання протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД № 971583, ВАД № 971584, а також винесення термінових заборонних приписів серії АА № 524964, АА № 524965 стосовно ОСОБА_1 ;
витягом з ІПС МВС України «Армор» щодо ОСОБА_1 ;
копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , актовим записом про народження ОСОБА_3 та копіями паспортів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ;
попередньою заявою ОСОБА_1 , у якій він не визнавав своєї вини.
Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 виразилися у застосуванні фізичного насильства щодо молодшого брата та висловленні погроз і нецензурної лайки на адресу матері. Такі дії прямо підпадають під ознаки фізичного та психологічного домашнього насильства. При цьому суд враховує, що правопорушення були вчинені в межах сімейних відносин.
Таким чином, сукупність досліджених доказів є достатньою, належною та допустимою для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП. Суд вважає доведеним, що його дії були умисними, протиправними та спрямованими на порушення прав потерпілих, що утворює склад адміністративних правопорушень у формі фізичного та психологічного домашнього насильства.
Враховуючи викладене, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши письмові матеріали справи, надані уповноваженим правоохоронним органом, які були зібрані та належним чином задокументовані органом Національної поліції, суд дійшов висновку, що зазначені докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, відсутність у справі відомостей про притягнення особи протягом року до адміністративної відповідальності за таке саме правопорушення, суддя вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 
Відповідно до статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. ст. 40-1, 173-2, 268, 279, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя

постановив:

справи про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП №363/2835/26 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП №363/2836/26 об`єднати в одне провадження та присвоїти номер 363/2835/26.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави. 
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. 
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення. 
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. 

Суддя С.В. Олійник