Справа № 136/2452/25
провадження № 2/136/959/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,
за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,
учасників справи:
представника позивача – адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. ( у режимі відеоконференції)
представника відповідача - адвоката Борусевич С.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів якому просив:
1. Скасувати рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.03.2021 року по справі №136/1550/20 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з 1/3 частки від заробітку (доходу), що становить не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та ухвалити нове рішення. 
2. Зменшити розмір аліментів утримуваних з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), що стягуються на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.03.2021 року по справі №136/1550/20 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 на 1/4 частки від заробітку (доходу), що становить не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. 
3. Призначити стягнення аліментів з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 18.12.2025 року і до повноліття дитини. 
Позов мотивовано тим, що Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.03.2021 року по справі №136/1550/20 за позовом ОСОБА_4 (далі – Відповідач) до ОСОБА_1 (далі – Позивач) вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 21.10.2020 року і до повноліття дитини. Позивачем рішення суду виконувалось добросовісно, Однак на разі істотно змінився матеріальний та сімейний стан Позивача. Доходи значно зменшилися у зв`язку з проходженням військової служби, позивач одружився та має на утриманні малолітню дитину, яка є особою з інвалідністю. Дружина не працює, оскільки доглядає за дитиною з інвалідністю. Також змінилось матеріальне положення Позивача. При цьому Позивач в жодному разі не заперечує проти стягнення з нього розміру аліментів в сумі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
16.02.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити у позові повністю, з наступних підстав. Щодо зміни розміри аліментів: Відповідач не погоджується з цією вимогою позивача, оскільки згідно зі статтями 181 та 192 СК України, розмір аліментів може бути змінений судом за умови зміни матеріального чи сімейного стану, або здоров`я платника чи одержувача аліментів. Зміна доходів або витрат, активів тощо може бути доказом зміни матеріального становища платника. Також, зміна сімейного стану, зокрема, наявність осіб, яких платник зобов`язаний утримувати, може вплинути на розмір аліментів. Щодо утримання матері: Позивач не надав доказів, що його мати є непрацездатною особою, яка потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 202 СК України та Закону про пенсійне страхування, ОСОБА_5 не є непрацездатною, оскільки їй виповнилося 58 років і вона має право на пенсію за віком, що робить її самостійною у фінансовому забезпеченні. Щодо утримання дитини ОСОБА_6 : Позивач не зобов`язаний утримувати дитину ОСОБА_6 , оскільки вказано, що батьком є ОСОБА_7 , який зобов`язаний утримувати дитину до її повноліття, відповідно до ст. 180 СК України. Судове рішення від 26 серпня 2024 року підтверджує, що обов`язок по утриманню цієї дитини лежить на батьках. Щодо скасування рішення Липовецького суду: Позивач просить скасувати рішення суду від 22.03.2021, що визначає розмір аліментів на утримання сина. Проте, суд першої інстанції не має повноважень скасовувати остаточне рішення, яке набуло законної сили. Щодо зменшення розміру аліментів: Позивач також просить зменшити розмір аліментів, обмеживши їх десятьма прожитковими мінімумами. Однак, це обмеження стосується лише наказного провадження, а не справи позовного провадження, де така норма не застосовується, як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року по справі № 308/9827/19.
02.03.2026 на адресу суду надійшов відповідь на відзив. У якій представник позивача, зазначає, що Положення статті 192 СК України наголошують на тому, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підтвердження зазначених аргументів Позивачем було зазначено, що його доходи значно зменшилися у зв`язку з проходженням військової служби та об`єктивними обмеженнями, пов`язаними з воєнним станом. Зокрема, йдеться про витрати пов`язані із забезпеченням необхідних засобів індивідуального користування, транспортними витратами, а також витратами на лікування та відновлення здоров`я у зв`язку з особливими умовами служби. Військова служба в умовах воєнного стану передбачає перебування у віддалених та небезпечних місцях, де держава не завжди може забезпечити повний обсяг матеріальних потреб. Тому значна частина витрат покладається безпосередньо на військовослужбовця. Сукупність цих обставин свідчить про істотне збільшення фінансового навантаження на Позивача, що має бути враховано судом при визначенні справедливого розміру аліментів. Крім того, Позивач одружився та має на утриманні малолітню дитину, яка є особою з інвалідністю. Це зумовлює додаткові та постійні витрати на лікування, реабілітацію та забезпечення особливих потреб дитини. Вказані обставини істотно впливають на матеріальні можливості Позивача та підтверджують необхідність перегляду розміру аліментів, визначеного попереднім рішенням суду. Дружина не працює, оскільки доглядає за дитиною з інвалідністю. Факт перебування на утриманні позивача малолітньої дитини підтверджується висновком міської ради, де зазначено, що дитина не отримує жодної допомоги від рідного батька, місце перебування якого невідоме. Батько нехтує своїми обов`язками: вихованням, участю в житті дитини, матеріальним забезпеченням, піклуванням про фізичний та духовний розвиток дитини. ОСОБА_7 у 2016 році вже був позбавлений батьківських прав стосовно своєї дочки від першого шлюбу. Саме тому, обов`язки по вихованню дитини, ОСОБА_6 , виконував ОСОБА_8 , якого дитини вважає рідним батьком. Крім того, у висновку зазначено, що чоловік має намір встановити батьківство щодо цієї дитини, що підтверджує його фактичну та майбутню юридичну відповідальність за її утримання. Це свідчить про додаткове фінансове навантаження на позивача, яке відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для зменшення розміру аліментів. Представник відповідача апелює до того, що суд першої інстанції не може скасувати своє ж рішення. Зазначаємо, Позивач не ставить питання про скасування остаточного рішення суду, яке набуло законної сили. Подача нового позову є законним способом перегляду розміру виплат у разі зміни матеріального стану або сімейного стану платника. Отже, йдеться не про процесуальне «скасування» старого рішення як помилкового, а про припинення його дії на майбутнє у зв`язку з ухваленням нового рішення, що базується на нових фактичних обставинах справи. Його вимога полягає у зміні розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану. Тому доводи представника відповідача про відсутність у суду повноважень «скасовувати» рішення не відповідають суті позовних вимог.
Ухвалою суду від 30.12.2025 та 07.01.2026 позовну заяву залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків. 
Недоліки були виправлені, 20.01.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
25.02.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено заяву представника відповідача - адвоката Борусевич Сергія Йосиповича про проведення судових засідань за його участі в режимі відеоконференції.
18.03.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
20.04.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено заяву представника позивача - адвоката Мотальової-Кравець Валерії Юріївни про проведення судових засідань за його участі в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила задовольнити. 
Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову. 
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. Під час спільного проживання однією сім?єю у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син – ОСОБА_3 . (а.с.9), який прживає із матір`ю.
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.03.2021 року було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового 
мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 21.10.2020 року і до повноліття дитини. (а.с. 12-13).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.
З урахуванням змін, які були внесені до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення чи зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів наполягав на тому, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, істотно змінився його матеріальний та сімейний стан, зокрема доходи зменшилися у зв`язку із проходженням військової служби, одружився, має на утриманні малолітню дитину. Окрім виконання своїх службових та сімейних обов`язків, Позивач надає постійну допомогу своїй матері – ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку.
Так, відповідно до довідки ОК-7 ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , річний дохід ОСОБА_1 у 2021 році становив 178979, 12 грн., 2022 році - 654451,55 грн., 2023 році - 611084,76 грн., 2024 році – 946109, 66 грн., 2025 році – 656614, 00 грн.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 07.06.1990 р. між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було зареєстровано шлюб. (а.с.10). 
Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, має на утриманні малолітню дитину дружини ОСОБА_11 - ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю (а.с.6) та зазначає, що рідний батько дитини був позбавлений батьківських прав згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2025 (а.с. 106-110) та дружина позивача ОСОБА_11 не отримує аліментів на сина ОСОБА_6 наявна заборгованість зі сплати аліментів ( а.с.121). 
Окрім, цього позивач надає постійну допомогу своії матері – ОСОБА_5 , та надає суду копії квитанції про переказ грошових коштів на її рахунок (а.с. 14-16, 18, 127 на звороті, 129, 130, 130 на звороті), з інших квитанцій, наданих позивачем, неможливо встановити отримувача.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зістаттею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20))
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24) зазначено, що: «звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд не приймає доводи позивача про перебування на його утриманні сина дружини ОСОБА_12 від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та матері і розцінює такі витрати, як не пов`язані з вимогою закону, а здійснені на власний розсуд. Щодо матері позивача, то докази її непрацездатності відсутні.
Крім того позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують погіршення його матеріального становища і неможливості сплачувати аліменти. 
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.
Повний текст рішення було складено 04.05.2026.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ); 
Відповідач – ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя Дмитро КРИВЕНКО