ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/11329/25 Головуючий у 1-й інстанції: Косенко О.Д.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Будімірової Д.О.,
представника позивача адвоката Титаренко Т.Г.,
представника відповідача   Городник Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И В:
15 серпня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 115/02 від 06 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що постанова Державної екологічної інспекції у Чернігівській області № 115/02 від 06 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 52 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення. Земельна ділянка з кадастровим номером 7410100000:01:039:0024 перебуває у користуванні ПП «Будмірантарінвест» на законних підставах відповідно до договору оренди, а розміщення будівельних матеріалів та відходів здійснювалось у межах підготовчих і будівельних робіт, передбачених містобудівною документацією, проєктом організації дорожнього руху та робочим проєктом будівництва готельно-оздоровчого комплексу. Підсипання території уламками бетону, цегли та будівельними відходами здійснювалось не як несанкціоноване засмічення земель, а як технологічний етап планування рельєфу та облаштування під`їзних шляхів, прямо передбачений проєктною документацією. З цією метою ПП «Будмірантарінвест» уклало договір купівлі-продажу будівельних відходів від демонтажу готелю «Україна» у м. Чернігові, а їх використання відповідало проєктним рішенням щодо влаштування основ та покриття доріг на будівельному майданчику. Матеріали справи не підтверджують факту забруднення земельної ділянки небезпечними речовинами чи перевищення гранично допустимих концентрацій шкідливих елементів у ґрунті. Результати лабораторних досліджень та судової інженерно-екологічної експертизи є суперечливими, оскільки первинні акти відбору проб ґрунтів фіксували перевірку на вміст сульфатів, хлоридів та нафтопродуктів, тоді як у висновку експерта зроблено висновок про перевищення фосфатів, хоча такі показники взагалі не досліджувались під час відбору проб. Крім того, подані позивачкою протоколи випробувань ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» свідчать про відсутність перевищення нормативів забруднення ґрунтів на спірній земельній ділянці. Кримінальне провадження за частиною першою статті 239 КК України було закрито постановою слідчого від 30 червня 2025 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що свідчить про недоведеність факту забруднення земель та відсутність належних доказів її вини. Протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова не відповідають вимогам КУпАП, оскільки не містять конкретного опису протиправних дій, не визначають, у чому саме полягало псування чи забруднення земель, а також не містять належних та допустимих доказів вини позивачки. Єдиним фактичним обґрунтуванням, за твердженням позивачки, став сам протокол та лист слідчого, що не може вважатися достатнім доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідачем порушено принципи законності та презумпції невинуватості, оскільки не доведено наявності усіх елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 52 КУпАП, а всі сумніви щодо події правопорушення та її вини повинні тлумачитися на користь особи, яку притягують до відповідальності. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу правопорушення.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Чернігівській області Федоренка О.Д. про накладення адміністративного стягнення № 115/02 від 06 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 52 КУпАП скасовано.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 52 КУпАП закрито.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що хоча ПП «Будмірантарінвест» на момент проведення огляду земельної ділянки фактично здійснювало підготовчі роботи без належним чином оформленого повідомлення про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, саме по собі це не є достатньою та безумовною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 52 КУпАП, оскільки відповідачем не доведено належними, допустимими та беззаперечними доказами наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, пов`язаного саме із псуванням або забрудненням земель. Земельна ділянка перебувала у користуванні ПП «Будмірантарінвест» на підставі договору оренди, а проєктною документацією, зокрема проєктом організації дорожнього руху та робочим проєктом прямо передбачалось проведення підготовчих робіт із вирівнювання території, засипання виїмок та використання цегляного бою, уламків бетонних і залізобетонних конструкцій для влаштування під`їзних шляхів та планування рельєфу. Водночас суд дійшов висновку, що відсутність дозвільних документів на виконання підготовчих робіт не свідчить автоматично про доведеність факту забруднення земель у розумінні ст. 52 КУпАП. Суд звернув увагу на суперечливість та недостатність доказової бази, покладеної відповідачем в основу оскаржуваної постанови. Зокрема, результати лабораторних досліджень ґрунтів та висновок судової інженерно-екологічної експертизи містили розбіжності щодо виду виявлених речовин - у висновку експерта спочатку зазначались фосфати, тоді як первинні лабораторні дослідження стосувалися сульфатів, а подальший лист експертної установи про «технічну описку» був складений уже після притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також суд врахував альтернативні протоколи випробувань ДУ «Інститут охорони ґрунтів України», якими не встановлено перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у ґрунті. Оцінюючи правомірність дій Державної екологічної інспекції, суд зазначив, що огляд земельної ділянки та складання акта № 28/02 від 09 квітня 2024 року здійснювалися на підставі Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 783, який регулює питання обстеження місць заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу саме внаслідок надзвичайних ситуацій, подій чи збройної агресії російської федерації. Однак відповідачем не надано доказів того, що безпосередньо спірна земельна ділянка зазнала пошкодження внаслідок бойових дій чи збройної агресії РФ, а тому застосування зазначеного Порядку у спірних правовідносинах суд визнав необґрунтованим. Фактично проведене відповідачем обстеження мало ознаки позапланового заходу державного нагляду (контролю), однак було проведене поза процедурами, визначеними Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та постановою Кабінету Міністрів України № 303 про обмеження перевірок у період воєнного стану. Сама Держекоінспекція надалі отримувала окреме погодження на проведення позапланової перевірки, чим фактично підтвердила необхідність дотримання спеціальної контрольної процедури. Враховуючи положення статей 72, 77 КАС України, статей 251 та 280 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення та наявності усіх елементів складу адміністративного правопорушення. Оскільки відповідачем не надано належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт забруднення земельної ділянки, причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та настанням негативних наслідків, а також доводили винуватість ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами кримінального провадження та доказами, наданими Інспекцією, підтверджено факт забруднення земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:039:0024 будівельними відходами та хімічними речовинами, зокрема сульфатами, що утворилися внаслідок несанкціонованого розміщення відходів руйнування готелю «Україна» у місті Чернігові. Інспекція наголошує, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відбулося на виконання постанови слідчого про закриття кримінального провадження, якою встановлено наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 52 КУпАП. При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення посадовою особою Інспекції були повно, всебічно та об`єктивно досліджені матеріали кримінального провадження, результати огляду земельної ділянки, акти відбору проб ґрунтів, протоколи лабораторних досліджень та висновок експерта, які у своїй сукупності підтверджують факт забруднення земельної ділянки та вину позивача як директора ПП «Будмірантарінвест». Зазначено, що протоколи вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 10 травня 2024 року підтвердили перевищення гранично допустимої концентрації сульфатів, а висновком експерта встановлено заподіяння екологічної шкоди навколишньому природному середовищу на суму 343 658, 76 грн. Суд безпідставно поклав в основу рішення результати альтернативних досліджень ґрунтів, проведених ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» у жовтні 2024 року, оскільки такі дослідження здійснювались більш ніж через півроку після виявлення забруднення та відбору первинних проб Інспекцією у квітні 2024 року. Порівняння результатів аналізів, проведених із суттєвим часовим проміжком, є некоректним та не спростовує встановлений факт забруднення земель станом на квітень 2024 року. Суд першої інстанції фактично підтвердив відсутність у ПП «Будмірантарінвест» належних дозвільних документів на проведення підготовчих будівельних робіт, однак дійшов помилкового висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення. Дії позивача повністю підпадають під визначення «псування земель», оскільки за відсутності погоджених та затверджених у встановленому порядку проектних рішень було порушено природний стан земельної ділянки та допущено її забруднення хімічними речовинами. Суд першої інстанції також безпідставно визнав неправомірним проведення огляду (обстеження) земельної ділянки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 783. Будівельні відходи походили саме від зруйнованого внаслідок збройної агресії Російської Федерації готелю «Україна», що є загальновідомим фактом та підтверджується договором купівлі-продажу будівельних відходів, матеріалами кримінального провадження та публічними джерелами. У зв`язку з цим апелянт вважає правомірним проведення огляду земельної ділянки за процедурою, передбаченою Порядком організації та проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій та збройної агресії Російської Федерації. Проведене обстеження фактично було прихованим позаплановим заходом державного нагляду (контролю). Апелянт зазначає, що Державна екологічна інспекція діяла в межах наданих законом повноважень відповідно до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», постанови Кабінету Міністрів України № 783 та Положення про Державну екологічну інспекцію України, а тому отримані під час огляду докази є належними та допустимими. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга Державної екологічної інспекції у Чернігівській області є необґрунтованою та не спростовує правильних висновків суду першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача під час проведення огляду (обстеження) земельної ділянки та винесення постанови про адміністративне стягнення. Посадові особи Інспекції діяли поза межами повноважень та не у спосіб, передбачений законом, оскільки проведення огляду земельної ділянки фактично було прихованим позаплановим заходом державного нагляду (контролю), здійсненим в обхід вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та в умовах дії мораторію на проведення перевірок. Інспекцією не доведено належними та допустимими доказами наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 52 КУпАП. Представник позивача акцентує увагу на тому, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідним є встановлення усіх елементів складу правопорушення, зокрема причинного зв`язку між конкретними діями особи та негативними наслідками. При цьому протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення не містять конкретизації дій позивача, які б свідчили про псування чи забруднення земель, а також не містять посилань на належні докази вини ОСОБА_1 . Єдиним фактичним підґрунтям для складання протоколу став лист слідчого та матеріали закритого кримінального провадження, тоді як сам протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних додатків або доказів, які б підтверджували активні дії чи бездіяльність позивача, спрямовані на допущення забруднення земельної ділянки. Сам по собі протокол не може бути належним та достатнім доказом вини особи, а відсутність інших доказів свідчить про свавільний характер притягнення до адміністративної відповідальності. На підтвердження цієї позиції у відзиві наведено практику Верховного Суду щодо необхідності наведення у постанові конкретних доказів вини особи та мотивів відхилення її доводів. Інспекцією неправильно застосовано Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 783, оскільки цей Порядок регулює виключно випадки заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій чи збройної агресії російської федерації. Водночас об`єктом огляду була земельна ділянка за кадастровим номером 7410100000:01:039:0024, а не сам готель «Україна» чи земельна ділянка, на якій він розташований. Відповідачем не надано жодного доказу того, що саме спірна земельна ділянка зазнала пошкодження внаслідок бойових дій або прямого впливу засобів ураження РФ, а тому застосування Порядку № 783 до спірних правовідносин є неправомірним. На момент проведення огляду Інспекції не було відомо про походження будівельних відходів саме від руйнування готелю «Україна», а така інформація з`явилася лише після відкриття кримінального провадження. З огляду на це представник позивача вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про наявність прямого зв`язку між спірною земельною ділянкою та наслідками збройної агресії російської федерації. Навіть за умови визнання будівельних залишків відходами, законодавством передбачено спеціальний склад адміністративного правопорушення у сфері поводження з відходами - стаття 82 КУпАП. Водночас позивача було притягнуто саме за статтею 52 КУпАП за псування та забруднення земель, тоді як відповідач фактично змішує різні правові режими та різні об`єкти правового регулювання. Це додатково свідчить про неправильну кваліфікацію спірних правовідносин та відсутність належного обґрунтування складу адміністративного правопорушення.
Згідно з частинами першою і другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно з наказом начальника Держекоінспекції у Чернігівській області № 107 від 03 квітня 2024 року у період з 04 квітня 2024 року по 09 квітня 2024 року проведено огляд (обстеження) земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:039:0024, в ході якого здійснено відбір проб ґрунтів, та складено Акт проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії російської федерації від 09 квітня 2024 року № 28/02.
У ході обстеження 04 квітня 2024 року двічі здійснено відбір проб ґрунтів, про що складено акти № 38/09-24 та № 39/09-24.
Відповідно до протоколів № 38/09-24 та № 39/09-24 вимірювання показників складу та властивостей ґрунту від 10 квітня 2025 року у трьох локаціях земельної ділянки кадастровий номер 7410100000:01:039:0024 зафіксовано перевищення фактичних вмістів (концентрацій) сульфатів та щільного залишку водної витяжки відносно їх ГДК та фонових значень.
11 квітня 2024 року Чернігівською окружною прокуратурою внесено відомості до ЄРДР за № 42024272010000088 за фактом забруднення земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:039:0024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 239 КК України. Під час огляду слідчим місця події на території цієї земельної ділянки виявлено будівельні відходи, а саме: суміш бетону, окремі фракції цегли, облицювальної плитки та кераміки, ґрунт знятий із забруднених ділянок, каміння, а також встановлено факт вирубки зелених насаджень різних порід.
У кримінальному провадженні призначено судову інженерно-екологічну експертизу, її проведення доручено експертам Чернігівської НДЕКЦ МВС. Для проведення експертизи експерту було надано, серед іншого, копії актів відбору проб ґрунтів від 04 квітня 2024 року № 38/09-24 та № 39/09-24 з додатками, акту № 28/02 від 09 квітня 2024 року, протоколів № 38/09-24 та № 39/09-24 від 10 квітня 2025 року.
Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 29 жовтня 2024 року за № СЕ-19/125-24/5814-ФХЕД, проведеної Чернігівським НДЕКЦ, встановлено забруднення ґрунту фосфатами, що перевищують їх встановлений рівень. Згідно з висновком вирішити питання небезпеки для довкілля (навколишнього природного середовища) - неможливо, у зв`язку з недостатністю відповідних вихідних даних.
В листі з додатком Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 03 вересня 2025 року № 19/125/14 зазначено, що у висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 29 жовтня 2024 року за № СЕ-19/125-24/5814-ФХЕД допущені технічні помилки у назві виявленої хімічної речовини - фосфати в резолютивній частині документа, насправді виявлено вміст сульфатів.
Як вбачається із протоколів випробувань № 203 від 21 жовтня 2024 року та № 98 від 22 травня 2025 року, проведених на замовлення ПП «Будмірантарінвест» представником Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» ОСОБА_2 з відбором проб ґрунту на обстежуваній земельній ділянці кадастровий номер 7410100000:01:039:0024, не встановлено перевищення нормативного вмісту масової частки сульфат - іону у пробах ґрунту на обстежуваній земельній ділянці та не вбачається перевищення нормативів гранично допустимого забруднення ґрунтів.
Постановою слідчого Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Марченко Т.В. від 30 червня 2025 року кримінальне провадження № 42024272010000088 від 11 квітня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 239, частиною першою статті 388 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.
Копію постанови та виділені матеріали кримінального провадження направлено до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області для вирішення питання щодо притягнення директора ПП «Бумірантарінвест» ОСОБА_1. до адміністративної відповідальності.
06 серпня 2025 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Федоренком О.Д. щодо позивачки складено протокол про адміністративне правопорушення № 002350, згідно з яким ОСОБА_1 , будучи директором ПП «Будмірантарінвест», допустила несанкціоноване розміщення відходів будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:039:0024, що створює екологонебезпечний вплив на земельну ділянку, призвело до засмічення та забруднення її відходами та є порушенням статті 56 Закону України «Про охорону земель», статті 211 Земельного кодексу України. Протокол містить підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Цього ж дня, 06 серпня 2025 року постановою старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Федоренка О.Д. № 115/02 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 52 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700, 00 грн.
Постанова містить опис об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, аналогічний указаному у протоколі, а також посилання на статті 242-1, 283, 284 КУпАП, статті 35, 45, 46 Закону України «Про охорону земель», статті 96, 167, 168 Земельного кодексу України.
Також з матеріалів справи слідує, що земельну ділянку з кадастровим номером - 7410100000:01:039:0024 загальною площею 1, 1500 га з призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, на перехресті Київського шосе та вулиці Лісковицької у місті Чернігові, Приватне підприємство «Будмірантарінвест» використовує на підставі договорів оренди земельної ділянки від 18 травня 2010 року та 14 березня 2024 року № 3749, укладених з Чернігівською міською радою, строк дії останнього з яких закінчується 08 лютого 2026 року.
Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16 грудня 2011 року № 360 Приватному підприємству «Будмірантарінвест» затверджено містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для будівництва на орендованій земельній ділянці готельно-оздоровчого комплексу, на підставі чого Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 28 грудня 2011 року № 418.
На замовлення ПП «Будмірантарінвест» розроблено Проєкт організації дорожнього руху з влаштування тимчасового заїзду та виїзду на період виконання робіт для будівництва готельно-оздоровчого комплексу на орендованій земельній ділянці, а також Робочий проєкт «Нове будівництво будівлі охорони на земельній ділянці, розташованій на перехресті Київського шосе та вулиці Лісковицької в місті Чернігові», якими передбачено, що планування території будівельного майданчика на етапі підготовчих робіт включає в себе попереднє вирівнювання площадки під плямою забудови; засипання виїмок, канав; переміщення привозного ґрунту або цегляного бою, уламків бетонних та залізобетонних конструкцій, уламків мурувальних та опоряджувальних розчинів в межах будмайданчика до місць зі значним пониженням території.
На підставі договору від 04 березня 2024 року № 04.03/24-01 між Приватним акціонерним товариством «АТП-2550» та ПП «Будмірантарінвест», останнім закуплено будівельні відходи, а саме частини (уламки) пошкодженого (знищеного) об`єкту нерухомості, а також матеріали/предмети (бетон, цегла, кераміка, кахельна плитка та інші), що утворилися в ході проведення демонтажних робіт будівлі готелю «Україна» за адресою міста Чернігів, проспект Миру, 33.
Указані відходи будівельних матеріалів ПрАТ «АТП-2550» доставило за адресою міста Чернігів, перехрестя Київського шосе та вулиці Лісковицької згідно з умовами договору, що підтверджується видатковою накладною № РН-000002 від 08 березня 2024 року та товарно-транспортними накладними № 37-39 від 08 березня 2024.
Листом від 17 квітня 2024 року № 01-05/40 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради повідомило, що за даними Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, інформація щодо зареєстрованих дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих або будівельних робіт на земельній ділянці за кадастровим номером 7410100000:01:039:0024, яка розташована на перехресті вулиць Київське шосе та Лісковицької в місті Чернігові, відсутня (а.с. 153). Станом на 25 червня 2024 року у Реєстрі міститься інформація про реєстрацію проєктної документації, перша редакція якої датована 10 червня 2024 року.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачка звернулась до суду.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 16 Конституції України встановлено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.
Згідно із статтями 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року № 1264-XII (далі - Закон № 1264-XII) використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Статтею 96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) на землекористувачів покладено обов`язок додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про охорону земель» від 19 червня 2003 року № 962-IV (далі - Закон № 962-IV) власники і землекористувачі при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів, забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 46 Закону № 962-IV забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, у межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.
Частинами першою, другою статті 167 ЗК України, які кореспондується з частиною першою статті 45 Закону № 962-IV, встановлено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про управління відходами» від 20 червня 2022 року № 2320-IX (далі - Закон № 2320-IX) зберігання та видалення відходів здійснюється у відповідності до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).
Згідно із частиною сьомою статті 33 Закону № 2320-IX забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням норм і правил, передбачених законодавством України.
За абзацом 1 статті 68 Закону № 1264-XII порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 56 Закону № 962-IV юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з пунктом «в» частини першої статті 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.
Пунктом «а» частини першої статті 20-2 Закону № 1264-XII визначено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 34 Закону № 1264-XII завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) встановлено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно з частинами третьою, десятою і одинадцятою статті 4 Закону № 877-V планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.
Статтями 5 і 6 Закону № 877-V встановлені підстави та процедура здійснення планових і позапланових заходів державного нагляду.
Диспозицією частини першої статті 52 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами.
Ця стаття передбачає відповідальність за вчинення будь-якої з цих дій, як окремо, так і усіх разом. Псування земель - порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, зокрема, тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість.
Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови, з огляду на наступне.
Сам по собі факт відсутності у ПП «Будмірантарінвест» належно оформлених дозвільних документів на виконання підготовчих чи будівельних робіт не є безумовною та достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за частиною першою статті 52 КУпАП.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, дії, пов`язані із доставленням та розміщенням будівельних матеріалів на земельній ділянці, фактично стосувалися виконання підготовчих робіт для облаштування тимчасових під`їзних шляхів та планування території будівельного майданчика, що прямо передбачалось проєктною документацією, зокрема Проєктом організації дорожнього руху та Робочим проєктом нового будівництва. Разом з тим, відсутність повідомлення про початок виконання підготовчих або будівельних робіт може свідчити про можливе порушення містобудівного законодавства, однак не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку доведення усіх елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме статтею 52 КУпАП, зокрема факту псування чи забруднення земель та причинного зв`язку між такими наслідками і діями конкретної особи.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що диспозиція частини першої статті 52 КУпАП передбачає відповідальність саме за псування чи забруднення земель як наслідок протиправної діяльності, а не за сам факт здійснення підготовчих чи будівельних робіт без відповідних дозвільних документів. Тобто обов`язковою ознакою складу такого адміністративного правопорушення є наявність доведеного факту негативної зміни стану земельної ділянки, спричиненої діями особи, яка притягається до відповідальності. Саме лише посилання на порушення вимог містобудівного законодавства не може автоматично свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 52 КУпАП, без належного встановлення факту заподіяння шкоди земельним ресурсам та причинного зв`язку між такими наслідками і поведінкою особи.
При цьому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Державна екологічна інспекція у Чернігівській області фактично здійснила контрольний захід поза межами та способом, визначеними законом.
Так, матеріалами справи підтверджується, що огляд (обстеження) земельної ділянки проводився на підставі наказу Держекоінспекції у Чернігівській області № 107 від 03 квітня 2024 року із посиланням на Порядок організації та проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії російської федерації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 783. Водночас зазначений Порядок регламентує виключно випадки проведення огляду територій, земельних ділянок чи інших об`єктів, яким безпосередньо заподіяно шкоду внаслідок надзвичайних ситуацій або збройної агресії російської федерації.
Під час проведення такого огляду працівниками Держекоінспекції було здійснено візуальне обстеження земельної ділянки, складено акт огляду від 09 квітня 2024 року № 28/02, проведено фотофіксацію, відібрано проби ґрунту, а також фактично встановлювались обставини дотримання ПП «Будмірантарінвест» вимог природоохоронного законодавства у процесі здійснення господарської діяльності. За своїм змістом та характером вчинених дій такий огляд був спрямований саме на перевірку діяльності суб`єкта господарювання щодо додержання вимог законодавства у сфері використання земельних ресурсів та поводження з відходами.
Об`єктом огляду у цій справі була земельна ділянка з кадастровим номером 7410100000:01:039:0024, щодо якої відповідачем не надано жодного належного доказу того, що така земельна ділянка зазнала безпосереднього пошкодження внаслідок бойових дій, надзвичайних ситуацій чи впливу засобів ураження з боку російської федерації. Сам по собі факт того, що будівельні відходи походили від демонтажу зруйнованого готелю «Україна», не змінює правової природи спірних правовідносин та не свідчить про те, що саме земельна ділянка, яка стала предметом обстеження, є «місцем заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу» у розумінні Порядку № 783.
При цьому матеріали справи не містять відомостей про фіксацію будь-яких наслідків безпосереднього влучання засобів ураження, руйнування об`єктів інфраструктури чи інших ознак заподіяння шкоди саме спірній земельній ділянці внаслідок бойових дій. Навпаки, встановлені відповідачем обставини стосувалися виключно факту завезення та розміщення на земельній ділянці будівельних матеріалів і відходів у межах господарської діяльності ПП «Будмірантарінвест».
Після введення воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України № 303 від 13 березня 2022 року встановлено обмеження щодо проведення заходів державного нагляду (контролю), а проведення позапланових заходів допускається лише за наявності відповідного рішення центрального органу виконавчої влади за умов існування загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини або навколишнє природне середовище.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що проведення огляду (обстеження) земельної ділянки фактично було способом здійснення позапланового контрольного заходу з обходом процедур, встановлених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та постановою Кабінету Міністрів України № 303. Показовим у цьому контексті є й те, що сам відповідач у подальшому отримував окреме погодження та видавав наказ про проведення позапланової перевірки ПП «Будмірантарінвест», чим фактично підтвердив необхідність дотримання спеціальної процедури державного контролю.
Колегія суддів вважає, що використання процедури огляду (обстеження), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 783, для фактичного здійснення заходу державного нагляду (контролю) без дотримання вимог Закону № 877-V суперечить принципу правової визначеності та створює ризик свавільного втручання суб`єкта владних повноважень у сферу господарської діяльності. Законність діяльності контролюючого органу повинна оцінюватися не лише з огляду на формальне посилання на нормативний акт, а й з урахуванням дійсної правової природи вчинених дій та їх змісту.
Колегія суддів також враховує, що протокол про адміністративне правопорушення № 002350 від 06 серпня 2025 року фактично містить лише загальні формулювання щодо «допущення псування та забруднення земель відходами» без конкретизації: які саме дії вчинені позивачем; у чому полягало безпосереднє порушення встановлених правил охорони земель; яким саме чином дії позивача спричинили негативні зміни стану земельної ділянки; які конкретно показники забруднення були встановлені; у чому полягає причинний зв`язок між діяльністю позивача та встановленими результатами лабораторних досліджень.
Оскаржувана постанова містить лише загальний висновок контролюючого органу про наявність порушення без належного розкриття об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, що не відповідає вимогам статей 251, 280, 283 КУпАП.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові наведені лише загальні формулювання про «псування та забруднення земель», без належної конкретизації дій позивача, без наведення безпосередніх доказів вини останньої та без належного мотивування причин відхилення її пояснень. При цьому саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення та наявності усіх елементів складу адміністративного правопорушення.
Наслідком закриття кримінальної справи не є неминуче притягнення особи до адміністративної відповідальності, тим паче, що таке закриття відбулося внаслідок відсутності в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, тому суб`єкт владних повноважень в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності мав навести і довести наявність усіх елементів правопорушення.
Докази, покладені в основу рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинні бути не лише належними та достатніми, а й отриманими у спосіб, прямо передбачений законом. Недотримання контролюючим органом установленої процедури здійснення контрольних заходів ставить під сумнів допустимість отриманих у результаті такого заходу доказів та не може бути виправдане посиланням на суспільну значимість охорони навколишнього природного середовища, оскільки принцип законності є обов`язковим для діяльності будь-якого суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до статті 7 КУпАП та принципу презумпції невинуватості усі сумніви щодо події правопорушення та винуватості особи підлягають тлумаченню на користь такої особи. У даному випадку сукупність встановлених обставин свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів як щодо законності способу фіксації правопорушення, так і щодо достатності та допустимості доказів вини позивача, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наявність підстав для її скасування.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.