Справа № 758/6016/25 
Категорія 57 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Войтенко Т. В.,
за участю секретаря судового засідання - Крупина Ю. А., 
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Адвокатське об`єднання «ОСОБА_3 і партнери» - про захист честі і гідності, спростування інформації, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025р. до Подільського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 про захист честі і гідності, спростування інформації, відшкодування моральної шкоди.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існувало 3 судових справи, провадження в яких були відкриті:
- ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.01.2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбного договору недійсним (справа N? 367/546/25, провадження N? 2/367/2764/2025, суддя Білогруд О.О.).
- ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07.11.2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (справа N? 758/13859/24, провадження N2/758/159/25, суддя Будзан Л.Д.). 
В рамках цієї справи ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05.11.2024 року позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини з матір`ю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації виділено в самостійне провадження. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07.11.2024 року матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини з матір`ю третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Ірпінського міського суду Київської області.
- ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.01.2025 року відкрито
провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини (справа N758/13859/24, провадження N2/367/2183/2025, суддя Горбачова Ю.В.). Аліментний спір залишився у Подільському районному суді м. Києва - провадження N? 2/758/159/25; позовна вимога про визначення місця проживання дитини направлена за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області - провадження N2/367/2183/2025.
Звертаючись до суду з позовом про захист честі гідності, ОСОБА_1 зазначає, що йому було спричинено моральних страждань, у зв`язку з неодноразовими випадками неправомірних, неправдивих висловлювань з боку керуючого партнера Адвокатського об`єднання «ОСОБА_3 і партнери» адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у відкритих судових засіданнях.
З урахуванням уточнень, викладених в заяві від 11 серпня 2025р., вимоги позовної заяви обґрунтовувалися таким. ОСОБА_1 глибоко стурбований та пережив сильне нервове потрясіння, коли почув у свою адресу безпідставні звинувачення, які посягають на його честь та гідність, від своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та її адвоката ОСОБА_3.
Так, 12.03.2025 року в Ірпінському міському суді Київської області відбулося судове засідання по справі №367/546/25 (№ 2/367/2764/2025) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбного договору недійсним. Судове засідання проходило без присутності позивача. Інтереси ОСОБА_1 представляла керуюча Адвокатського бюро «Тетяни Максименко» адвокатка ОСОБА_20. ОСОБА_1 було повідомлено про хід судового засідання, та висловлювання, які звучали від сторони позивача. Після почутого, ОСОБА_1 забажав отримати відеозапис судового засідання з метою ознайомлення із ходом справи. Прослухавши декілька фрагментів запису, ОСОБА_1 перебував в шоковому та тривожному стані.
У позовній заяві про захист честі гідності, зазначає, що відповідачі систематично та цілеспрямовано вдавалися до різного роду висловлювань, в яких була наявна неправдива інформація про позивача, яка прямо порочить його честь та гідність. Так, ОСОБА_3 систематично використовувала формулювання, які порушують адвокатську етику та які неприпустимо вживати адвокату. Відповідач давала явно негативну оцінку особистості позивача, звинувачувала його у вчиненні кримінальних правопорушень, а іноді прямо говорила замість нього, від першої особи - від імені ОСОБА_1 .
Адвокат ОСОБА_3 серед іншого, безпідставно в судовому засіданні звинувачувала ОСОБА_1 в скоєнні кримінальних правопорушень, зокрема домашнього насильства та шахрайства. Таку інформацію ОСОБА_3 розповсюджувала не тільки за відсутності самого вироку суду, а навіть за відсутності статусу обвинуваченого. 
ОСОБА_1 вражений висловлюваннями ОСОБА_2 про нього, на кшталт, що він її «обдурив, обманув, використав її безпорадний стан для свого плану». Особливо болісним для позивача стало те, що він, як люблячий батько, який завжди дбав про благополуччя та комфортне проживання своєї доньки та її матері, робив все заради них, був змушений слухати звинувачення, які не вкладалися в його розумінні.
Позивач зазначає, що висловлювання відповідачів, хоч і сказані в судовому засіданні, проте виходять за межі допустимої правової полеміки. Слова адвокатки ОСОБА_3 мали на меті не захист клієнта, а приниження честі та гідності ОСОБА_1 . 
На підтвердження факту поширення інформації позивач долучив до позовної заяви файли записів судових засідань, зокрема, судового засідання у справі №367/546/25 (№2/367/2764/2025), яке відбулося 12.03.2025 року, у справі №758/13859/24 (провадження 2/367/2183/2025), яке відбулося 1 квітня 2024р.
У судовому засіданні 12 березня 2025р. в Ірпінському міському суді Київської області було поширено таку інформацію:
00 год. 45 хв. 40 с. ОСОБА_3 зазначає: « ОСОБА_1 без узгодження з дружиною укладає шлюбний договір, без узгодження з дружиною розлучається, без узгодження з дружиною дарує її квартиру (ну узгодження чучуть було, але не було) при цьому без узгодження він фактично примушує її підписати договір позики, договір іпотеки, накладає на цю квартиру арешт, все це без її згоди, без розуміння».
00 год. 25 хв. 07 с. ОСОБА_2 зазначила: «заплатила кошти і він ( ОСОБА_1 ) просто обдурив, обманув, використав мій стан в якийсь свій план. Коли мені було погано, він підписав шлюбний договір, а коли дитині було 2 роки, він розлучився зі мною».
00 год. 26 хв. 07 с. ОСОБА_2 говорить: «вигнав мою дитину зі мною без одягу і без іграшок».
00 год. 27 хв. 43 с. ОСОБА_2 виголосила: «він ( ОСОБА_1 ) мене обманув, все було заплановано».
00 год. 46 хв. 55 с. від ОСОБА_3 чутно: «а він (тобто ОСОБА_1 ) за її спиною робить оці всі речі».
00 год. 48 хв. 23 с. сказано ОСОБА_3 : «він (тобто позивач), здійснюючи підприємницьку діяльність (молодець), але за її спиною він робить те, що вважає за потрібне, аби просто позбавитися її як дружини і як можливу особу і з якою можливо потрібно буде ділити майно».
00 год. 49 хв. 23 с. ОСОБА_3 : «він там всіх своїх сестер, маму, всіх залучив у ФОП і вони всі перекладачі».
00 год. 50 хв. 11 с. ОСОБА_3 заявляє: «таким чином, він розуміючи, що він за її спиною робив якісь дєлішки, а саме: укладав шлюбні договори, заставляв її (тобто ОСОБА_2 ) це підписувати, укладав договори позики, договори іпотеки».
00 год. 50 хв. 44 с. ОСОБА_3 : «ОСОБА_1 таким чином контролює все, що відбувається з його колишньою дружиною і їх спільною дитиною, і це підпадає під поняття - домашнє насильство».
00 год. 51 хв. 10 с. ОСОБА_3 від першої особи ОСОБА_1 висловлює «просто приїхав з адвокатом своїм і сказав: ОСОБА_2, ти тут більше не живеш. Вставай і їдь в якусь квартиру, яку я тобі орендував».
00 год. 51 хв. 46 с. знову від особи ОСОБА_1 « ОСОБА_4 , будучи хазяїном цього положення, взагалі не цікавився думкою своєї дружини ОСОБА_2 , чи її подобається укладення цього шлюбного договору…да зачєм її взагалі розказувати про обставини цього шлюбного договору … мені (тобто ОСОБА_5 ) потрібно це контролювати, я буду це контролювати і я буду вживати всіх засобів для того, щоб ОСОБА_2 була мені підконтрольна».
00 год. 52 хв. 30 хв. говорить ОСОБА_3 : «я (тобто ОСОБА_1 ) переведу гроші у розмірі 5 млн. грн. з її картки на мою картку».
00 год. 54 хв. 26 с. ОСОБА_3 заявляє: «що ми бачимо, коли читаємо ці відзиви: ОСОБА_6 до побачення! Аліментів не дам!».
00 год. 57 хв. 14 с. ОСОБА_3 «а ОСОБА_1 в цей час за її спиною придумував многоходовочки».
01 год. 14 хв. 57 с. ОСОБА_3 «ми в позові зазначаємо про те, що ОСОБА_4 фактично була позбавлена всіх документів, коли він ( ОСОБА_1 ) її виставив за двері будинку».
01 год. 16 хв. 20 с. ОСОБА_2 каже, що « ОСОБА_7 забрав всі документи, які я мала, всі, абсолютно всі: паспорта, український, загранпаспорт. Всі мої документи він просто забрав і випхав нас з будинку…».
01 год. 17 хв. 56 с. ОСОБА_2 каже, що «він наскільки кожен день мене насилував морально».
Представник позивача у позовній заяві зазначає, що внаслідок дій відповідачів у ОСОБА_1 суттєво погіршився психоемоційний стан. Почувши безпідставні обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, у позивача сталося сильне емоційне перенапруження, що значно відобразилося на стані його здоров`я. Висловлювання, які були сказані в рамках судових процесів принесли ОСОБА_1 моральне пригнічення та створили психологічний дисбаланс. 
У судовому засіданні 1 квітня 2025р. в Ірпінському міському суді Київської області  по справі №758/13859/24 (№ 2/367/2183/2025) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини з матір`ю було поширено таку інформацію:
00 год. 32 хв. 53 с. ОСОБА_3 зазначає «відповідач невмотивовано з незрозумілих причин поставив перед фактом позивачку про те, що вона забирає дитину, вони виходять із спільного будинку, і він орендував їм квартиру… він не дав їм забрати ні речі, ні документи, ні іграшки дитини, їх просто виставили з будинку і вивезли».
00 год. 35 хв. 09 с. ОСОБА_3 говорить «відповідач чітко сказав, якщо ти не відкличеш позов, то я подам позов про те, що дитина буде проживати зі мною».
00 год. 35 хв. 32 с. ОСОБА_3 промовила «він їй чітко сказав, якщо ти не відкличеш аліменти я подам і заберу дитину, порішаю, в органі опіки все буде добре».
00 год. 37 хв. 17 с. ОСОБА_3 вказує «відповідач за допомогою свого адвоката ОСОБА_20 зробили все, щоб ОСОБА_2 , щоб відмовили у задоволенні такої заяви про перереєстрацію дитини».
00 год. 38 хв. 17 с. ОСОБА_3 «але він ( ОСОБА_1 ) поводить себе і створює такі умови для позивачки ( ОСОБА_2 ) та її дитини, що у неї немає можливості реалізувати свої права як матері дитини для того, щоб поліпшити умови проживання дитини».
Такі висловлювання виходять за межі допустимої критики. Судові засідання проходять у відкритому форматі, і будь-хто охочий може бути присутній на них та почути все, що сказано сторонами. Позивач веде власний бізнес та має бездоганну репутацію в колі свого оточення, а тому такі висловлювання підривають його авторитет серед партнерів та клієнтів. Розмір моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в 200 000 грн. Сума обґрунтована сильним нервовим потрясінням та психологічними стражданнями, яких зазнав позивач внаслідок публічного приниження його честі та гідності.
Деякі висловлювання, які проголосила ОСОБА_3 від імені позивача у формі першої особи, містили твердження, які позивач не лише не міг сказати, а навіть не міг припустити у своїх думках. Виголошені під час судового засідання слова не можуть залишитися без належної реакції, оскільки вони глибоко вразили честь та гідність ОСОБА_1 . Після почутого позивач довгий час перебував у стані глибокого емоційного потрясіння. У нього погіршився сон, знизився апетит, з`явився пригнічений настрій та загально погіршився стан здоров`я.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що поширена ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3 інформація у різних відкритих судових засіданнях містить недостовірну інформацію про ОСОБА_8 . Така інформація не є оціночним судженням, а є констатацією фактів, зокрема, про: примус дружини укладати договори, без її відома і волі; обман зі сторони позивача; факт того, що ОСОБА_1 вигнав дружину з маленькою дитиною на руках з дому (без можливості, забрати документи, іграшки); запланований обман ОСОБА_2 ; вчинення дій ОСОБА_9 з метою позбавитися дружини і як можливої особи, з якою потрібно ділити майно; залучення всіх сестер, маму у ФОП; звинувачення у домашньому насильстві; звинувачення у вчиненні дій ОСОБА_9 , результатом яких буде повна підконтрольність та залежність ОСОБА_2 від позивача; інкримінування ОСОБА_5 переведення коштів у розмірі 5 000 000 грн. з картки ОСОБА_2 на його картку; інформацію щодо манери спілкування ОСОБА_8 з ОСОБА_10 від особи ОСОБА_3 , дослівно «ОСОБА_2 до побачення! Аліментів не дам!»; звинувачення у многоходовочках; фіктивну реєстрацію дитини; звинувачення у шантажі; звинувачення в ухиленні від сплати податків; звинувачення адвоката ОСОБА_1 у діях, спрямованих на відмову у задоволенні заяви про перереєстрацію дитини тощо.
Представник позивача у позовній заяві зазначає, що вказану інформацію ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3 неодноразово розповсюджували у судових засіданнях, намагаючись психологічно тиснути на суд. Подібними твердженнями відповідачів надається неприпустима оцінка особи ОСОБА_8 , яка не підкріплена ніякими доказами. Така поведінка дуже ображає позивача, порочить його честь та гідність, як людини, громадянина та особи, яка веде підприємницьку діяльність і не вважає себе таким, як його позиціонують відповідачі.
Крім того, честь і гідність позивача ОСОБА_1 була опорочена і у процесуальних документах, які подавалися ОСОБА_2 та її представником. 
Безпідставні звинувачення позивача у поведінці, яка не відповідала об`єктивним обставинам справи, містяться також у процесуальних документах адвоката ОСОБА_3:
1. у позовній заяві про визнання шлюбного договору недійсним (справа №367/546/25):
аркуш 2 - «напочатку 2021 року Відповідач грубо виставив Позивача разом із їх спільною донькою ОСОБА_11 за двері будинку, у якому вони всі до цього разом мешкали. Позивач разом із донькою в один момент опинились практично на вулиці, а Відповідач припинив надання будь-якої матеріальної допомоги.» 
аркуш 3 - «цим самим, розуміючи безумовну любов Позивача до доньки, Відповідач вдався до відвертого шантажу, об`єктом якого була його власна донька. Шантаж полягав у тому, що Відповідач наполягав на відкликанні Позивачем позовної заяви про стягнення аліментів, інакше він в судовому порядку забере до себе доньку (хоча будь-якого щирого наміру проживати разом із донькою та піклуватися про неї у Відповідача не було).»
2. у Додаткових поясненнях у справі про визнання шлюбного договору недійсним (№ 367/546/25):
аркуш 3 - «Слід зазначити, що Відповідач оформив квартиру на Позивача не стільки з міркувань щедрості, скільки для ухилення від сплати податку на розкіш. Переоформлення цієї квартири на ОСОБА_2 сталося виключно з тих підстав, що ОСОБА_1 просто не було в країні та з міркувань ухилення від сплати податку на розкіш.» (примітка: тут дуже цікаве звинувачення, адже як ОСОБА_1 міг підписати нотаріальний договір, при цьому не перебуваючи в Україні???) 
аркуш 5 - «Всі великі валові обороти, які, як зазначає сторона Відповідача, проходили по рахункам Позивача, були у фактичному розпорядженні Відповідача. Вже після того, як Відповідач виставив Позивача та їх спільну доньку з будинку, Позивачеві стало відомо, що з її рахунку як ФОП зникли 5 000 000 мільйонів гривень. З цього приводу, Відділом поліції № 2 (м. Ірпінь) ГУ Національної поліції у Київській області проводиться досудове розслідування з приводу крадіжки ОСОБА_1 5 000 000 грн . Відповідач, маючи декілька фіктивних ФОП, фактично здійснює координацію роботи цих ФОП, при цьому працівники які фактично здійснюють переклади, менеджери, які фактично приймають заявки на переклади та бухгалтер, який веде ці ФОП, це одні і ті ж особи. Маючи злочинний умисел обійти законодавство України, він відкрив діяльність на інших осіб, які фактично цим бізнесом не займаються. Через що наразі неможливо встановити увесь обсяг майна Відповідача, з тих причин, що це майно «заховане» у фіктивних ФОП. ОСОБА_1 зареєстрував один із своїх ФОПів на дружину для уникнення оподаткування. Відповідач був фактичним керівником цього ФОП, укладав договори, наймав працівників і повністю розпоряджався його доходами. Позивач не мала доступу до цих коштів, а всіма фінансовими ресурсами користувався ОСОБА_1 ».
аркуш 8 - «є очевидним, що всі свої дії ОСОБА_1 планував заздалегідь, у кожного фігуранта були свої ролі, при цьому, основною метою ОСОБА_1 було не допустити, щоб будь-яке майно вийшло з його рук.».
3. У Заяві про виклик свідків у справі про визнання шлюбного договору недійсним (№ 367/546/25):
аркуш 3 - «вищевказані особи можуть підтвердити факт незадовільного стану здоров`я ОСОБА_2 як до моменту укладення шлюбного договору, під час його укладення, а також після. Свідкам відомо як Відповідач «ховав» своє майно задля того, щоб його дружина не мала на нього законного права, тим самим змушував Позивачку до укладення незрозумілих договорів, навіть в той час, коли Позивачка фактично не могла сприймати обставини правочину. Окрім цих фактів, свідкам відомо, що кошти ОСОБА_2 знаходились у повному розпорядженні ОСОБА_1 . Саме у нього були доступи до банківських рахунків ОСОБА_2 через мобільні застосунки.».
4. в Уточненій позовній заяві про стягнення аліментів (№ 758/13859/24):
аркуш 3 - «Відповідач не тільки не надає таку турботу дитині, а у 2021 році фактично виставив дружину та доньку на вулицю із будинку де вони мешкали разом… При тому, що дружина з донькою на руках була викинута на вулицю, при тому що ОСОБА_1 звільнив себе він опіки над власною дитиною… Фактично ОСОБА_1 вдався до шантажу.».
5. в Уточненій відповіді на відзив у справі про стягнення аліментів (№ 758/13859/24):
аркуш 8 - «цим самим, розуміючи безумовну любов Позивача до доньки, Відповідач вдався до відвертого шантажу, об`єктом якого була його власна донька. Шантаж полягав у тому, що Відповідач наполягав на відкликанні Позивачем позовної заяви про стягнення аліментів, інакше він в судовому порядку забере до себе доньку (хоча будь-якого щирого наміру проживати разом із донькою та піклуватися про неї у Відповідача не було).».
6. у Клопотанні про долучення доказів (№ 758/13859/24):
аркуш 2 - «Відповідач вигнав Позивачку з дитиною з будинку, ОСОБА_1 навіть не віддав їй документи. І у зв`язку з цим, ОСОБА_2 зверталась до ВІДДІЛУ ПОЛІЦІЇ No 2 (М. ІРПІНЬ) БУЧАНСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ з заявою про втрату документів, про що свідчить адвокатські запити. Ці докази підтверджують обставини, викладені у позові.».
Звертаючись до суду з даним позовом про захист честі і гідності, позивачка ОСОБА_12 зазначає, що з наведених тверджень адвоката ОСОБА_3 у її процесуальних документах у справах №758/13859/24 та №367/546/25 вбачається, що адвокат розповсюджує інформацію про вчинення позивачем кримінально караних діянь, зокрема, шахрайства, ухилення від сплати податків, шантажу та інших. Проте, ці обставини мають бути предметом доказування виключно у кримінальному провадженні. І тільки після набрання обвинувальним вироком законної сили таку інформацію можна констатувати, при цьому не порушуючи презумпцію невинуватості.
Інформація про причетність позивача до вчинення кримінально караних діянь, про які зазначають у своїх твердженнях відповідачі, є такою, що порочить честь та гідність ОСОБА_1 , оскільки містить твердження про скоєння ним суспільно небезпечних винних діянь, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, але вина позивача у таких діяннях не доведена, повідомлення про підозру йому не вручені, обвинувальні вироки суду, які набрали законної сили, - відсутні.
Позивач зазначає, що при здійсненні представництва сторони у цивільному процесі адвокат повинен бути об`єктивним, дотримуватися правил адвокатської етики, не порушувати прав інших учасників процесу, навіть за умови, якщо йому не імпонує поведінка процесуального опонента. Проте, адвокат ОСОБА_3 , яка представляла інтереси ОСОБА_2 від імені АО «ОСОБА_3 і партнери», постійно звинувачуючи ОСОБА_8 в різного роду кримінально караних діяннях, не маючи при цьому жодного рішення суду або обвинувального вироку, які б зазначені припущення підтверджували та набрали законної сили, не маючи при цьому жодних належних доказів вини ОСОБА_8 у таких діяннях, фактично та систематично як у судових засіданнях, так і в своїх процесуальних документах стверджувала інформацію, яка не є юридично встановленою. Здійснюючи представництво свого клієнта ОСОБА_2 адвокат діє?яла не з метою надання правничої допомоги своїй клієнтці, а з метою завдання шкоди честі та гідності ОСОБА_8 , дискредитації його особистості перед іншими учасниками судового процесу, в т.ч. суддями.
Посилаючись на ст. 44 Правил адвокатської етики, відповідно до якої під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії, не вдаватись до дій, що грубо порушують останні, не вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 стверджував про порушення адвокатом правил адвокатської етики та безпідставне звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, що повинно мати юридичні наслідки у вигляді необхідності спростування поширеної недостовірної інформації. 
Аналізуючи стадію розгляду судових справ іншими судами, в рамках яких відбулося поширення недостовірної інформації, позивач просив спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення копії рішення суду, яке набрало законної сили, до матеріалів справ: № 758/13859/24 (провадження № 2/758/159/25), яка розглядається Подільським районним судом м. Києва; № 758/13859/24 (провадження № 2/367/2183/2025), яка розглядається Ірпінським міським судом Київської області; № 367/546/25 (провадження № 2/367/2764/2025), яка розглядається Ірпінським міським судом Київської області.
Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, представник позивача ОСОБА_1 Васильовича зазначила, що після кількох годин прослуховування судових засідань та сприйняття інформації негативного характеру в ОСОБА_1 почали з`являтися тривожні думки, головні болі та погіршення загального стану здоров`я. Позивач не міг справитися з тим масивом деструктивної інформації, яку він почув в свою адресу. Особливо травматичним для позивача став контраст між багаторічним наданням матеріальної підтримки колишній дружині та доньці та, отриманими у відповідь висловлюваннями, що завдали йому психологічної травми. Позивач після прочитання процесуальних документів із звинуваченням його у різних неправдивих діях або бездіяльності був змушений звернутися за наданням кваліфікованої допомоги до психотерапевта, а також розпочати курс медикаментозного лікування. 
Посилаючись на факт спричинення моральних страждань, позивач ОСОБА_1 заявляє до ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. 00 коп., з яких 150 000 грн. просить стягнути з адвоката ОСОБА_3, 50 000 грн. - з ОСОБА_2 вважає, що така заявлена сума відповідає обсягу моральної шкоди, завданої позивачу, та є компенсацією за перенесені ОСОБА_1 тривожні страждання та емоційний дискомфорт в контексті порушених його прав.
6 червня 2025р. ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва було відкрите провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
11.08.2025 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач заявляє вимоги до  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
До відповідача  ОСОБА_3 заявлені такі вимоги:
- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3 у позовній заяві про визнання шлюбного договору недійсним (справа 367/546/25), 
а саме на аркуші 2 - «напочатку 2021 року Відповідач грубо виставив Позивача разом із їх спільною донькою ОСОБА_11 за двері будинку, у якому вони всі до цього разом мешкали. Позивач разом із донькою в один момент опинились практично на вулиці, а Відповідач припинив надання будь-якої матеріальної допомоги.» 
на аркуші 3 - «цим самим, розуміючи безумовну любов Позивача до доньки, Відповідач вдався до відвертого шантажу, об`єктом якого була його власна донька. Шантаж полягав у тому, що Відповідач наполягав на відкликанні Позивачем позовної заяви про стягнення аліментів, інакше він в судовому порядку забере до себе доньку (хоча будь якого щирого наміру проживати разом із донькою та піклуватися про неї у Відповідача не було»; 

- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3 у додаткових поясненнях у справі про визнання шлюбного договору недійсним (№ 367/546/25), 
а саме на аркуші 3 - «слід зазначити, що Відповідач оформив квартиру на Позивача не стільки з міркувань щедрості, скільки для ухилення від сплати податку на розкіш. Переоформлення цієї квартири на ОСОБА_2 сталося виключно з тих підстав, що ОСОБА_1 просто не було в країні та з міркувань ухилення від сплати податку на розкіш.», 
на аркуші 5 - «всі великі валові обороти, які, як зазначає сторона Відповідача, проходили по рахункам Позивача, були у фактичному розпорядженні Відповідача. Вже після того, як Відповідач виставив Позивача та їх спільну доньку з будинку, Позивачеві стало відомо, що з її рахунку як ФОП зникли 5 000 000 мільйонів гривень. З цього приводу, Відділом поліції № 2 (м. Ірпінь) ГУ Національної поліції у Київській області проводиться досудове розслідування з приводу крадіжки ОСОБА_1 5 000 000 грн (п`ять мільйонів гривень). Відповідач, маючи декілька фіктивних ФОП, фактично здійснює координацію роботи цих ФОП, при цьому працівники які фактично здійснюють переклади, менеджери, які фактично приймають заявки на переклади та бухгалтер, який веде ці ФОП, це одні і ті ж особи. Маючи злочинний умисел обійти законодавство України, він відкрив діяльність на інших осіб, які фактично цим бізнесом не займаються. Через що наразі неможливо встановити увесь обсяг майна Відповідача, з тих причин, що це майно «заховане» у фіктивних ФОП. ОСОБА_1 зареєстрував один із своїх ФОПів на дружину для уникнення оподаткування. Відповідач був фактичним керівником цього ФОП, укладав договори, наймав працівників і повністю розпоряджався його доходами. Позивач не мала доступу до цих коштів, а всіма фінансовими ресурсами користувався ОСОБА_1 », на аркуші 8 - «є очевидним, що всі свої дії ОСОБА_1 планував заздалегідь, у кожного фігуранта були свої ролі, при цьому, основною метою ОСОБА_1 було не допустити, щоб будь-яке майно вийшло з його рук.»; 

- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3 у заяві про виклик свідків у справі про визнання шлюбного договору недійсним (№ 367/546/25), 
а саме на аркуші 3 - «вищевказані особи можуть підтвердити факт незадовільного стану здоров`я ОСОБА_2 як до моменту укладення шлюбного договору, під час його укладення, а також після. Свідкам відомо як Відповідач «ховав» своє майно задля того, щоб його дружина не мала на нього законного права, тим самим змушував Позивачку до укладення незрозумілих договорів, навіть в той час, коли Позивачка фактично не могла сприймати обставини правочину. Окрім цих фактів, свідкам відомо, що кошти ОСОБА_2 знаходились у повному розпорядженні ОСОБА_1 . Саме у нього були доступи до банківських рахунків ОСОБА_2 через мобільні застосунки.»; 

- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3  в уточненій позовній заяві про стягнення аліментів (№ 758/13859/24), 
а саме на аркуші 3 - «Відповідач не тільки не надає таку турботу дитині, а у 2021 році фактично виставив дружину та доньку на вулицю із будинку де вони мешкали разом… При тому, що дружина з донькою на руках була викинута на вулицю, при тому що ОСОБА_1 звільнив себе він опіки над власною дитиною… Фактично ОСОБА_1 вдався до шантажу.»; 

- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3  в уточненій відповіді на відзив у справі про стягнення аліментів (№ 758/13859/24), 
а саме на аркуші 8 «цим самим, розуміючи безумовну любов Позивача до доньки, Відповідач вдався до відвертого шантажу, об`єктом якого була його власна донька. Шантаж полягав у тому, що Відповідач наполягав на відкликанні Позивачем позовної заяви про стягнення аліментів, інакше він в судовому порядку забере до себе доньку (хоча будь-якого щирого наміру проживати разом із донькою та піклуватися про неї у Відповідача не було).»; 

- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3  у клопотанні про долучення доказів (№ 758/13859/24), 
а саме на аркуші 2 - «Відповідач вигнав Позивачку з дитиною з будинку, ОСОБА_1 навіть не віддав їй документи. І у зв`язку з цим, ОСОБА_2 зверталась до ВІДДІЛУ ПОЛІЦІЇ №2 (М. ІРПІНЬ) БУЧАНСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ з заявою про втрату документів, про що свідчить адвокатські запити. Ці докази підтверджують обставини, викладені у позові.», 

- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3  у виступах в судових засіданнях у справі № 367/546/25, яке відбулося 12.03.2025 року в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області, 
а саме наступної інформації: « ОСОБА_1 без узгодження з дружиною укладає шлюбний договір, без узгодження з дружиною розлучається, без узгодження з дружиною дарує її квартиру (ну узгодження чучуть було, але не було) при цьому без узгодження він фактично примушує її підписати договір позики, договір іпотеки, накладає на цю квартиру арешт, все це без її згоди, без розуміння» (00:45:40 год. відеозапису); «а він (тобто ОСОБА_1 ) за її спиною робить оці всі речі» (00:46:55 год. відеозапису); «він (тобто позивач), здійснюючи підприємницьку діяльність (молодець), але за її спиною він робить те, що вважає за потрібне, аби просто позбавитися її як дружини і як можливу особу і з якою можливо потрібно буде ділити майно» (00:48:07 год. відеозапису); «він там всіх своїх сестер, маму, всіх залучив у ФОП і вони всі перекладачі» (00:49:23 год. відеозапису); «таким чином, він розуміючи, що він за її спиною робив якісь дєлішки, а саме: укладав шлюбні договори, заставляв її (тобто ОСОБА_2 ) це підписувати, укладав договори позики, договори іпотеки» (00:50:11 год. відеозапису); «ОСОБА_1 таким чином контролює все, що відбувається з його колишньою дружиною і їх спільною дитиною, і це підпадає під поняття - домашнє насильство» (00:50:44 год. відеозапису); «просто приїхав з адвокатом своїм і сказав: ОСОБА_2, ти тут більше не живеш. Вставай і їдь в якусь квартиру, яку я тобі орендував»(00:51:10 год. відеозапису); «ОСОБА_1, будучи хазяїном цього положення, взагалі не цікавився думкою своєї дружини ОСОБА_2 , чи її подобається укладення цього шлюбного договору…да зачєм її взагалі розказувати про обставини цього шлюбного договору … мені (тобто ОСОБА_5 ) потрібно це контролювати, я буду це контролювати і я буду вживати всіх засобів для того, щоб ОСОБА_2 була мені підконтрольна» (00:51:46 год. відеозапису); «я (тобто ОСОБА_1 ) переведу гроші у розмірі 5 млн. грн. з її картки на мою картку» (00:52:30 год. відеозапису); що ми бачимо, коли читаємо ці відзиви: ОСОБА_6 до побачення! Аліментів не дам!» (00:54:26 год. відеозапису); «а ОСОБА_1 в цей час за її спиною придумував многоходовачки» (00:57:14 год. відеозапису); «ми в позові зазначаємо про те, що ОСОБА_4 фактично була позбавлена всіх документів, коли він ( ОСОБА_1 ) її виставив за двері будинку» (01:14:57 год. відеозапису); 

- визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, інформацію, що оприлюднена адвокаткою ОСОБА_3  у виступах в судових засіданнях у справі № 758/13859/24, яке відбулося 01.04.2025 року в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області, 
а саме наступної інформації: «відповідач невмотивовано з незрозумілих причин поставив перед фактом позивачку про те, що вона забирає дитину, вони виходять із спільного будинку, і він орендував їм квартиру… він не дав їм забрати ні речі, ні документи, ні іграшки дитини, їх просто виставили з будинку і вивезли» (00:32:53 год. відеозапису); «відповідач чітко сказав, якщо ти не відкличеш позов, то я подам позов про те, що дитина буде проживати зі мною» (00:35:09 год. відеозапису); «він їй чітко сказав, якщо ти не відкличеш аліменти я подам і заберу дитину, порішаю, в органі опіки все буде добре» (00:35:32 год. відеозапису); «відповідач за допомогою свого адвоката ОСОБА_20 зробили все, щоб ОСОБА_2 , щоб відмовили у задоволенні такої заяви про перереєстрацію дитини» (00:37:17 год. відеозапису); «але він ( ОСОБА_1 ) поводить себе і створює такі умови для позивачки ( ОСОБА_2 ) та її дитини, що у неї немає можливості реалізувати свої права як матері дитини для того, щоб поліпшити умови проживання дитини»(00:38:17 год. відеозапису);

- зобов`язати адвокатку ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, що поширена нею, у спосіб направлення копії рішення суду, яке набрало законної сили, до матеріалів справ: № 758/13859/24 (провадження № 2/758/159/25), яка розглядається Подільським районним судом м. Києва; № 758/13859/24 (провадження № 2/367/2183/2025), яка розглядається Ірпінським міським судом Київської області; № 367/546/25 (провадження №2/367/2764/2025), яка розглядається Ірпінським міським судом Київської області;

- стягнути з відповідача адвокатки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати.

До відповідача ОСОБА_2 заявлені таки вимоги:
- визнати недостовірною інформацію, що оприлюднена ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у судових засіданнях у справі № 367/546/25, яке відбулося 12.03.2025 року в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області, 
а саме наступної інформації: «заплатила кошти і він ( ОСОБА_1 ) просто обдурив, обманув, використав мій стан в якийсь свій план . Коли мені було погано, він підписав шлюбний договір, а коли дитині було 2 роки, він розлучився зі мною» (00:25:07 год. відеозапису); «вигнав мою дитину зі мною без одягу і без іграшок» (00:26:07 год. відеозапису); «він ( ОСОБА_1 ) мене обманув, все було заплановано» (00:27:43 год. відеозапису); « ОСОБА_7 забрав всі документи, які я мала, всі, абсолютно всі: паспорта, український, загранпаспорт. Всі мої документи він просто забрав і випхав нас з будинку…» (01:16:20 год. відеозапису); «він наскільки кожен день мене насилував морально» (01:17:56 год. відеозапису). 

- зобов`язати ОСОБА_2 спростування недостовірної інформації, що поширена ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), здійснити у спосіб направлення копії рішення суду, яке набрало законної сили, до матеріалів справ: № 758/13859/24 (провадження № 2/758/159/25), яка розглядається Подільським районним судом м. Києва; № 758/13859/24 (провадження № 2/367/2183/2025), яка розглядається Ірпінським міським судом Київської області; № 367/546/25 (провадження № 2/367/2764/2025), яка розглядається Ірпінським міським судом Київської області. 

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати. 

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2025р. прийнято до розгляду уточнену позовну заяву  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Адвокатське об`єднання «ОСОБА_3 і партнери», про захист честі і гідності, спростування інформації в редакції від 11.08.2025 р.
17 жовтня 2025р. від представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_21 надійшов Відзив на позовну заяву. Суть Відзиву фактично зводиться до того, що інформація та висловлювання, повідомлені під час судового процесу, не є поширенням недостовірної інформації та не підлягають спростуванню у спосіб ухвалення рішення про визнання інформації недостовірною та захист честі і гідності.
22 жовтня 2025р. від представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_20 надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву в остаточній редакції від 11 серпня 2025р.. Суть Відповіді на відзив фактично зводиться до того, що у судових засіданнях та у процесуальних документах відповідачками були поширені фактичні твердження, а не оціночні судження, адже відповідачі прямо стверджували про конкретні факти.
Свою позицію щодо позовних вимог відповідачка ОСОБА_3 виклала у Відзиві від 11 липня 2025р.. Фактично суть заперечень проти позовних вимог зводиться до того, що заявлені твердження жодним чином не виходили за межі процесуального представництва, носили характер оціночних суджень і були зумовлені предметом судового спору. Твердження, повідомлені у судових засіданнях, не є недостовірною інформацією, є висловленою думкою адвоката ОСОБА_3. стосовно ситуації, що вирішувалася у судовому засіданні в інтересах клієнта. Звертала увагу суду на те, що позовна заява не містить доказів, що відповідач ОСОБА_3 діяла з умислом поширити недостовірну інформацію, що вказує на недоведення позивачем сукупності усіх обставин для юридичного складу правопорушення, передбаченого пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та чисті фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 не заперечувала того факту, що твердження, які просить спростувати позивач, дійсно поширювались та за своїм змістом правильно відображені у позовній заяві. Суть заперечень проти задоволення позовних вимог зводиться до того, що твердження озвучувалися як правова позиція.
По справі було проведено декілька судових засідань з розгляду справи по суті, у яких брали участь представник позивача - адвокат ОСОБА_20, позивач ОСОБА_1 (по ВКЗ), представники ОСОБА_2 , а також відповідачка ОСОБА_2 (по ВКЗ).
У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_20 повідомила, що поданий позов про захист чисті і гідності викликаний тим, що між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпочалися судові процеси у листопаді 2024р.. Під час судових процесів представництво ОСОБА_2 здійснювалося адвокатським об`єднанням «Ястребової і партнерів». Інтереси ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 припинила представляти орієнтовно в квітні-травні 2025р..
Під час судових засіданнях в суді Києва та Київської області були поширені твердження, які порочать честь і гідність ОСОБА_8 . На переконання позивача твердження були твердженням про факти, а не оціночними судженнями. Не було оціночних суджень у висловлюваннях ОСОБА_2 та її представника у судових засіданнях, адже такі твердження не супроводжувалися словами «я так думаю», «мені здається».
Так, було подано позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д. позовні вимоги про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини були розз`єднані, вимоги про аліменти розглядалися в межах судової справи Подільським районним судом міста Києва, вимоги про визначення місця проживання дитини були передані за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області. Крім того між сторонами було провадження про визнання недійсним шлюбного договору. Усі висловлювання, які на переконання позивача порушують його честь і гідність, допускалися відповідачами у процесуальних документах, поданих до суду, та у висловлюваннях у судовому засіданні час розгляду справи про визнання шлюбного договору недійсним.
Будь-які висловлювання ОСОБА_3 щодо того, що батько вигнав дружину з дитиною на вулицю, не надавав будь-якої матеріальної допомоги, не забезпечував матеріально, чинив психологічний тиск на ОСОБА_2 можна було-б розцінювати як адміністративне правопорушення «домашнє насильство». Втім, будь-яких постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної або кримінальної відповідальності за домашнє насильство немає.
Твердження про те, що правочини з нерухомістю здійснювалися з метою ухилення від сплати податку, що ОСОБА_1 мав умисел обійти законодавство України, відкривав діяльність на інших ФОПів є наклепом адвоката ОСОБА_3, адже будь-яких кримінальних проваджень, пред`явленої підозри за фактом ухилення від сплати податків, приховування доходів тощо немає.
Не відповідають дійсності також висловлювання ОСОБА_3 під час розгляду справи про визнання шлюбного договору недійсним про те, що ОСОБА_1 зареєстрував один із ФОП на ОСОБА_2 , а потім з її рахунку вкрав 5 млн. грн. Станом на час розгляду справи судом ОСОБА_13 продовжує бути зареєстрована як ФОП. Кримінальне провадження щодо нібито викрадення 5 млн.грн. ОСОБА_9 у ОСОБА_2 не було зареєстроване, фактично було списане. 
Твердження адвоката ОСОБА_3 щодо викрадення коштів, ухилення від сплати податків, фіктивне підприємництво є твердженням про факти, яке не відповідає дійсності, адже фактично адвокат інкримінує ОСОБА_14 вчинення злочинів, втім за даними фактами йому не було пред`явлено підозру та не зареєстроване кримінальне провадження взагалі.
Адвокат ОСОБА_2 також висловлювалася з приводу того, що відповідач ховав своє майно задля того, щоб його дружина не мала на нього законного права, не могла здійснити його поділ, також можна тлумачити як домашнє насильство майнового характеру. Втім відповідачем не надано доказів про те, що домашнє насильство мало місце взагалі.
Всі висловлювання з приводу шантажу, маніпуляції з дитиною, також можна було-б кваліфікувати як шахрайство або як домашнє насильство. Втім, доказів його вчинення матеріали справи не містять. Усі висловлювання, які стосуються нібито того, що відповідач вигнав позивачку з дитиною з будинку, не віддав їй документів, спростовуються фактичними обставинами справи, адже відповідач орендував своїй колишній дружині квартиру, залишив у її користуванні автомобіль, задля того, щоб їй було комфортно проживати без нього.
ОСОБА_2 дійсно зверталася до поліції з приводу нібито того, що ОСОБА_1 залишив її без документів. Однак, дане кримінальне провадження не було зареєстроване та управління поліції відписало заяву в порядку звернення громадян.
Щодо тверджень ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 вигнав дружину та дитину, залишив їх без засобів для існування, представник позивача зазначила, що в межах справи про стягнення аліментів було затверджено мирового угоду. Позивач ОСОБА_1 сплачує по 700 євро на отримання дитини. Усі твердження щодо шантажу дитиною є голослівними твердженнями, які порочать честь і гідність ОСОБА_8 , адже він ніколи не самоусувається від утримання своєї дитини.
У своїх висловлюваннях ОСОБА_3 повісила «ярлик» злочинця на ОСОБА_8 . Втім, будь-яких доказів вчинення насильства майнового характеру або вчинення шахрайських дій у межах кримінального провадження немає. В межах розгляду справи про визнання договору недійсним було багато висловлювань з приводу того, що нібито ОСОБА_1 змушував свою дружину підписувати якісь договори, дарував їй квартиру, примушував її підписувати договір позики договір іпотеки накладав арешт на цю квартиру без її згоди та без розуміння, спростовуються правовими нормами, адже укласти будь-який правочин від імені ОСОБА_15 неможливо без її усвідомленої згоди. Це стосується як договору дарування, так і правочинів щодо відчуження майна, так і укладення шлюбного договору. Усі договори є дійсними, не визнавалися недійсними чи неукладеними в судовому порядку.
Голослівними є твердження адвоката ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 приїхав та повідомив, що ОСОБА_15 не отримує від нього аліменти. Адже розгляд справи про стягнення аліментів було завершено затвердженням мирової угоди.
Адвокат ОСОБА_3 під час виступу у судовому засіданні в межах справи про визнання шлюбного договору недійсним допускала такі висловлювання, що ОСОБА_1 придумав многоходовочки, ОСОБА_16 фактично була позбавлена всіх документів, коли ОСОБА_1 виставив ОСОБА_15 за двері свого будинку. Адвокат допускала висловлювання неюридичною мовою, повідомляючи твердження як твердження про факти а не оціночні судження. ОСОБА_3 допускала твердження про те, що ОСОБА_1 вживав заходів для дроблення бізнесу задля мінімізації податків. Втім, будь-яких проваджень щодо несплати податків, легалізації доходів здобутих у незаконний спосіб, немає. Деякі висловлювання адвокат ОСОБА_3 допускала у спосіб передачі слів ОСОБА_8 в ствердій формі. Такі її твердження були фактичними твердженнями.
Твердження про те, що ОСОБА_9 вживалися заходи щоб ОСОБА_17 програла справу про визначення місця проживання дитини є наклепницькими. Дійсно Служба у справах дітей вирішила відкласти розгляд питання щодо місця проживання дитини до моменту, коли дитина повернеться в Україну. Однак, непогодження з позицією компетентного органу не можна було подавати суду в межах розгляду судової справи як вчинення ОСОБА_9 та його представницею якихось незаконних дій.
Щодо способів спростування як-то направити копію рішення в інші справи представник позивача посилалася на те, що справа, яка наразі розглядається Подільському районному суді міста Києва про захист честі гідності, є репутаційною справою позивача. Рішення суду, в разі задоволення позову, не впливатиме на оцінку доказів у інших справах, оскільки справа про стягнення аліментів вже закінчена затвердженням мирової угоди ухвалою суду. Справа про визнання шлюбного договору недійсним закрита за заявою позивачки у зв`язку з відмовою її від позову. Тобто рішення суду, в разі задоволення даного позову про захист честі гідності, не вплине на обставини справи, які досліджувалися в інших провадженнях, однак буде нести для ОСОБА_8 компенсаційний характер.
У судовому засіданні 26 травня 2026р. приймав участь ОСОБА_1 по ВКЗ. Вимоги позовної заяви підтримав повному обсязі, повністю погодився з позицією, озвученою у судовому засіданні його представником - адвокатом ОСОБА_20 Стверджував, що після таких подій з колишньою дружиною та її наклепницьких висловлювань змушений був звертатися за допомогою до лікарів та отримувати лікування.
У судовому засіданні 31 березня 2026р. ОСОБА_2  брала участь в порядку ВКЗ. Зазначила, що дійсно провадження у справі про визнання шлюбного договору недійсним було закрито у зв`язку з відмовою від позову. Втім, такий крок нею було здійснено задля того, щоб мирним шляхом намагатися якось домовитися з ОСОБА_9 щодо утримання дитини. Адже траплялися випадки, коли він несвоєчасно сплачував аліменти, були випадки, коли давав 3000 грн., за які прожити за кордоном неможливо. В справі, яка перебувала в провадженні Ірпінського суду, ОСОБА_2 дійсно висловлювалася з приводу того, що ОСОБА_1 вигнав її з дитиною з свого будинку, орендував їй квартиру, фактично зараз примусив її жити в чужій квартирі, а сам залишився проживати в двоповерховому будинку. Питання оренди попередньо з нею не погоджував, тому вона повідомила у судовому засіданні істину. Вказувала, що має свободу слова і висловлювалася щодо обставин справи таким чином, як вважала за необхідне та так як відповідало дійсності.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2  на запитання суду підтвердив, що зміст інформації та факти її поширення в межах судових справ не заперечується відповідачкою ОСОБА_2 . Такі висловлювання ОСОБА_18 дійсно мали місце, однак принципово по суті ОСОБА_2 заперечує той факт, що відбувалося поширення інформації взагалі, адже висловлення правової позиції по справі не може вважатися поширенням недостовірної інформації.
Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Оскольський висловив позицію, що мали місце емоційні висловлювання ОСОБА_2 у судовому засіданні 12 березня 2025р. під час розгляду справи про визнання шлюбного договору недійсним. Такі висловлювання не були спрямовані на дискредитацію ОСОБА_19 , а були її висловлюваннями з приводу її позиції у справі. Стверджував, що позивач по справі, заявляючи позов про захист честі гідності не надав доказів наявності факту поширення інформації, адже висловлювання своєї позиції у судовому засіданні не можна вважати поширення недостовірної інформації, позивач не надав доказів про те, що інформація не відповідала дійсності, що йому було спричинено шкоду як-то висновок експерта, медичні довідки тощо, також не довів зв`язок між цією шкодою та поширення недостовірної інформації. Зважаючи на відсутність жодного з елементів складу правопорушення щодо поширення недостовірної інформації, просив відмовити у задоволенні позову. Звертав увагу на те, що такого способу захисту прав як направлення копії рішення в інші справи чинне законодавство не передбачає. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди звертав увагу суду на те, що для покладення обов`язку відшкодувати моральну шкоду необхідно встановити протиправність дій особи. В конкретному випадку протиправності дій ОСОБА_2 не доведено. Також звертав увагу, що ОСОБА_2 претендує на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. за подачу відзиву на позовну заяву та 6000 грн. за участь у кожному судовому засіданні.
У судовому засіданні 26 травня 2026р. були проведені судові дебати. Представник позивача вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі. Представник відповідачки просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що висловлювання, здійснені у судових засіданнях, є твердженням про правову позицію та не може бути предметом спору про захист честі і гідності. Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання під час проведення дебатів не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, зважаючи на таке.
Так, судом встановлено, що між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існувало 3 судових провадження:
-справа №367/546/25 (провадження N2/367/2764/2025), яка розглядалася Ірпінським міським судом Київської області, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбного договору недійсним;
- справа №758/13859/24 (провадження №2/758/159/25), яка розглядалася Подільським районним судом міста Києва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів;
- справа №758/13859/24 (провадження №2/367/2183/2025), яка розглядалася Ірпінським міським судом Київської області від 28.01.2025 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини.
Під час проваджень у справах відбулися промови у судових засіданнях ОСОБА_2 та її адвоката ОСОБА_3, а також подавалися процесуальні документи у справах.
Як у промовах, так і у процесуальних документах містилися твердження, які ОСОБА_1 вважає такими, що порочать його честь і гідність, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Вирішуючи питання про те, чи підлягають захисту судовим рішенням права ОСОБА_1 , суд керується таким.
Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру.
Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно з статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
Нормами статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
У статті 201 ЦК України зазначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно з статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб; підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Статтею 275 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").
Тягар доведеності достовірності інформації, поширеної про іншу особу, лежить на тому, хто поширив таку інформацію, позивач лише доводить сам факт її поширення.
Згідно із частиною другою статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.
Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе.
Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.
За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.
Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.
Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження щодо позивача. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.
Таким чином, особа, яка висловлює не факти щодо позивача, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції.
Разом з тим, при розгляді справи суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20).
У конкретному випадку встановлено, що усі твердження були поширені в рамках судових справ у виступах та у процесуальних документах.
Досліджувані у справах обставини є надзвичайно чутливими як для ОСОБА_2 , так і для ОСОБА_1 , адже стосувалися чутливої сфери сімейних відносин.
Висловлювання ОСОБА_2 були спрямовані на доведення правової позиції, на реалізацію свого процесуального права на судовий захист. Вказане унеможливлює задоволення позов про захист честі та гідності, спростування такої інформації.
Так, у постанові Верховного Суду від 28.07.2025 у справі № 750/18328/23 суд дійшов таких висновків: «Водночас, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо захисту його честі, гідності та ділової репутації. Суд установив, що подання ОСОБА_2 заяви про видачу судового наказу мало виключно практичну мету - отримання аліментів, а не умисне поширення недостовірної інформації з метою приниження особистих чи професійних якостей ОСОБА_1. Тобто, дії відповідача не були спрямовані на дискредитацію позивача у суспільстві або серед професійного кола, а носили характер правомірного захисту інтересів дитини. Доводи ОСОБА_1 про те, що його честь, гідність і ділова репутація були принижені внаслідок формальних неточностей, допущених ОСОБА_2 у заяві, на увагу не заслуговують, оскільки не можуть розцінюватися як такі, що порочать позивача. Твердження про відсутність у відповідача актуальної інформації щодо його місця проживання та засобів зв`язку з ним, припущення про поступове погіршення подружніх відносин упродовж 2022 року, а також вказівки на інший, ніж вважає позивач, момент припинення фактичного шлюбу, не мають істотного значення для предмета даного спору і не можуть бути розцінені як такі, що характеризують позивача у негативному світлі. Вони радше стосуються внутрішнього бачення відповідачем розвитку їхніх сімейних відносин і не є об`єктом правової оцінки в межах цього провадження.
Також, слід зазначити, що у випадках, коли зазначена інформація є складовою частиною правової позиції сторони, обґрунтовує її вимоги або заперечення, використовується як доказ, або ж розглядається в межах перегляду судового рішення згідно з процесуальним законом, така інформація не може бути підставою для задоволення вимог про захист немайнових прав особи. Тому, вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки спірна інформація стосувалася саме предмета розгляду справи про стягнення аліментів і була подана в межах реалізації відповідачем свого процесуального права на судовий захист».
В іншій справі №369/12718/20 у постанові від 17.07.2024 Верховний Суд виснував:
«Суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову та обґрунтовано виходили з того, що інформація, спростування якої вимагає позивач, є результатом участі відповідачки в судових засіданнях під час розгляду справ №№761/20140/16-ц 826/8132/17, 369/8770/16-ц із застосуванням таких мовних засобів, які свідчать про те, що поширена відповідачкою інформація є вираженням суб`єктивної думки, спогадів та поглядів відповідачки на колишнє подружнє життя, які вона не розповсюджувала поза межами судових засідань.
Таким чином, оскільки не відбулось поширення недостовірної інформації у вигляді фактів щодо позивача, відсутній склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення вимог позивача.
Доводи касаційної скарги про наявність недостовірної інформації, яка порочить честь, гідність та його ділову репутацію є безпідставними, оскільки розповсюджена інформація є оціночним висловлюванням, містила оцінку дій позивача при розгляді спорів про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, що стосується чутливої сфери сімейних правовідносин. Вказані обставини були предметом дослідження судів та їм надано належну правову оцінку.
Отже, висловлювання під час судового процесу не є поширення недостовірної інформації, такі дії були предметом розгляду в контексті дотримання процесуального закону щодо прав і обов`язків учасників процесу. Аналогічний за змістом висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 12 липня 2023 року в справі № 341/1988/21».
Отже, у конкретному випадку суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 як учасники проваджень допустили висловлювання, здійснюючи захист та відстоюючи свою правову позицію. 
Як вбачається з наведених правових висновків Верховного Суду, висловлювання, допущені під час судового розгляду, мають особливий правовий статус і не завжди можуть захищатися як недоторканність честі, гідності та ділової репутації. Учасники судових справ користуються ширшими межами свободи вираження поглядів. 
У цьому зв`язку суд констатуєте, що сторона має право на критику, емоційні оціночні судження та жорстку риторику.
Суб`єктивні думки і погляди на підставі закону, положень Конвенції, з врахуванням практики ЄСПЛ, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а отже, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації у розумінні статті 277 ЦК України і не підлягають спростуванню.
Отже, чинним законодавством не передбачено можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів). Вказаний правовий висновок викладено у постанові КЦС ВС від 12 липня 2023 року у справі № 341/1988/21 (провадження № 61-11066 св 22).
Спірні висловлювання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно особи позивача є оціночними судженнями, оскільки відображають власні думки відповідачки та її представника, засновані на їхньому баченні певних подій, особисте сприйняття відповідачкою та її представником певної поведінки позивача і не можуть бути витлумачені як повідомлення про конкретні факти, тому не є недостовірною інформацією.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається. Ненадання належних та допустимих доказів означає відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.
При цьому, в порушення приписів статей 76, 81 ЦПК України, позивач на надав жодного доказу факту завдання йому моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між висловлюваннями відповідачів в судових засіданнях та начебто спричиненою моральною шкодою, як не навів жодного обґрунтування її розміру.
Відтак, у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі і гідності, спростування інформації, відшкодування шкоди слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Адвокатське об`єднання «ОСОБА_3 і партнери» - про захист честі і гідності, спростування інформації, відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Т.В.Войтенко