ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/284/26  Номер провадження 33/814/505/26	Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,
з секретарем судового засідання Сальною Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Борсук Анатолій Олексійович,

на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2026 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, 

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді, 18 січня 2026 року о 00:49 год за адресою м. Лубни, вул. Олександрівська, 30 Лубенського району Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Cherokee номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). 
Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Із постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2026 року не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Борсук А.О., та оскаржив її в апеляційному порядку.
Скаржник просить скасувати постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 та закрити провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом; відеозапис, наданий працівниками поліції, є недопустимим доказом; працівники поліції порушили права ОСОБА_1 на захист під час складення протоколу; постанова суду є необґрунтованою.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
Від захисника – адвоката Борсука А.О. до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , в якій останній вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити.
Мотиви суду
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями частини 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно вимогами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. 
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП.
Згідно вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції.
Надавши оцінку доказам у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, з наведеним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Щодо доводів апеляційної скарги
Твердження скаржника, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення.
Із переглянутого відеозапису вбачається, що автомобіль Jeep Cherokee номерний знак НОМЕР_1 рухається о 00:48 год і зупиняється на вимогу працівників поліції, яку вони подають проблисковими маячками. Після зупинки автомобіля, працівник поліції приходить до водійського сидіння де за кермом перебуває ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сам ОСОБА_1 , у вільному спілкуванні з працівниками поліції, повідомляє: «по дєвочку їду».
Посилання апелянта на те, що відеозапис є неналежним доказом суд апеляційної інстанції вважає неспроможними з огляду на вказане нижче. 
Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». 
З долучених до матеріалів справи записів, як з відеореєстратора, так і бодікамер працівників поліції вбачається повне фіксування всього перебігу подій – рух транспортного засобу, його зупинка, подальше спілкування з водієм, та, відповідно, складання за його результатами адміністративного протоколу.
Слід звернути увагу на те, що такі відеозаписи із нагрудного відеореєстратора інспектора, якими зафіксовано обставини, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення ПДР України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15. Листопада 2018 року у справі №678/991/17, адміністративне провадження №К/9901/6128/18.
Твердження скаржника про порушення права на захист під час складення протоколу спростовуються відеозаписом, що мається в матеріалах справи з якого вбачається, що працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 його права, а також протоколом про адміністративне правопорушення, де в графі 13 «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляд» наявний підпис ОСОБА_1 . 
Крім того, суд звертає увагу, що доводи в апеляційній скарзі на те, що постанова суду першої інстанції неналежним чином мотивована не дає підстав для задоволення апеляційної скарги, так як наведені в апеляційній скарзі аргументи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Висновки суду
Отже, вищенаведені доводи, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою. 
Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє – захисник – адвокат Борсук Анатолій Олексійович - залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2026 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду        В.П. Пікуль