Справа № 353/776/25
Провадження № 2/353/33/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,
з участю: секретаря судового засідання – Мороз М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування,- 

В С Т А Н О В И В:

09.09.2025 року адвокат Марчук С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Водославська Н.В., про визнання права власності.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2025 року дану справу передано для розгляду судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І.
12.09.2025 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.
18.09.2025 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. позовну заяву було визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
29.10.2025 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марчук С.В., ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2025 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
03.11.2025 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла вищевказана цивільна справа, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 року передана для розгляду судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіній У.Ю.
06.11.2025 року, до моменту вирішення питання про відкриття провадження, адвокат Марчук С.В., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме виключила зі складу сторін по справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог – приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. та просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 та на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказані домоволодіння, в нотаріальному порядку позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, представник позивач заявила письмове клопотання про витребування доказів, а саме просила суд витребувати з нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та можливі спадкові справи після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. та ОСОБА_7 надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 118/2024), останнє місце проживання якої було с. Нижнів Івано-Франківського району Івано-Франківської області; ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вугледар Волноваського району Донецької області (спадкова справа № 347/2023); ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє місце проживання яких було с. Нижнів Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
17.11.2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. надійшли копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
20.11.2025 року на адресу суду від Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшли письмові відповіді про відсутність заведених спадкових справ.
25.11.2025 року, 26.11.2025 року, 17.12.2025 року та 09.02.2026 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Марчук С.В. подала до суду письмові клопотання про долучення доказів та про витребування доказів.
26.11.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було задоволено клдопотання представника позивачки та зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. та Дузінкевич С.М. надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи щодо майна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було с. Нижнів Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
28.11.2025 року, 01.12.2025 року та 11.12.2025 року на адресу суду від Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. та ОСОБА_7 надійшли письмові відповіді про відсутність заведених спадкових справ.
09.02.2026 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було задоволено клдопотання представника позивачки та зобов`язано ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області надати суду належним чином посвідчені копії висновків судово-медичної експертизи тіла ОСОБА_2 та тіла ОСОБА_8 , померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 , або інші документи, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 12024091240000008 від 19.01.2024 року, в яких встановлено точний час смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_8 
16.02.2026 року на адресу суду від ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли копії матеріалів кримінального провадження № 12024091240000008 від 19.01.2024 року, а саме копії висновків судово-медичної експертизи тіла ОСОБА_2 та тіла ОСОБА_8 , померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31.03.2026 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Марчук С.В. подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 та на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Також, з метою підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті сина ОСОБА_3 , просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 разом із своїм сином ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та викликати для допиту в судовому засіданні свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які можуть підтвердити даний факт. Розподіл судових витрат просила не проводити.
31.03.2026 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Також вказаною ухвалою задоволено заяву представника позивачки про виклик свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для допиту в судовому засіданні.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Марчук С.В. в судове засідання 13.05.2026 року не з`явились, однак представник позивачки подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у відсутності сторони позивача.
В судовому засіданні 12.05.2026 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Марчук С.В. уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у заяві про уточнення позовних вимог.
Представник відповідача – Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі.
Свідки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають в с. Нижнів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судовому засіданні 12.05.2026 року засвідчили той факт, що ОСОБА_2 постійно проживала разом з сином ОСОБА_3 до дня його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , вела з ним спільне господарство та проводила його похорон. ОСОБА_3 власної сім`ї (дружини та дітей) не мав та постійно проживав з матір`ю ОСОБА_2 .
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, суд вважає, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 5 Нижнівського старостинського округу Івано-Франківського району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_4 , яка була головою двору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (Том 3 а.с. 41). Згідно з копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 10.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 розташовані житловий будинок (побудований в 1960 році) з господарськими будівлями та спорудами, які не є самовільним будівництвом (Том 1 а.с. 77-85). Згідно з копією довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 02.08.2024 року право власності на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 , не зареєстроване (Том 1 а.с. 49).
Також згідно виписки з погосподарської книги № 5 Нижнівського старостинського округу Івано-Франківського району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_11 , яка була головою двору, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_2 (Том 2 а.с. 213 зворот, Том 3 а.с. 41). Згідно з копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 05.08.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 розташовані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, побудовані у період з 1950 року по 1991 рік, які не є самовільним будівництвом (Том 1 а.с. 86-96). 
Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. 
Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.
Отже, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Також, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 в рівних долях (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 та його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (Том 2 а.с. 40).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Том 1 а.с. 28, Том 2 а.с. 39). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Том 1 а.с. 34).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (Том 1 а.с. 27, Том 2 а.с. 41). 21.02.1987 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_15 » (Том 1 а.с. 33). У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (Том 2 а.с. 42). 
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , його батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_11 (Том 2 а.с. 43).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Том 1 а.с. 31). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Том 2 а.с. 40 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (Том 1 а.с. 29, 30). Ще за життя ОСОБА_2 посвідчила на ім`я ОСОБА_1 заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 24.07.2023 року (Том 1 а.с. 44).
В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.
ОСОБА_3 прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 (батька), успадкувавши належну йому 1/3 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , та 1/3 частину домоволодіння, розташованого АДРЕСА_2 , оскільки він постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 952 від 24.11.2023 року (Том 1 а.с. 41) та випискою з погосподарської книги Нижнівського старостинського округу Івано-Франкіського району Івано-Франківської області (Том 1 а.с. 35-37). 
Відповідно до відповідей приватних нотаріусів Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 455/01-16 від 28.11.2025 року та ОСОБА_17 № 630/01-16 від 13.11.2025 року та Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 661/01-16 від 20.11.2025 року (Том 1 а.с. 229, 232, Том 2 а.с. 54) спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась.
В свою чергу, ОСОБА_2 після смерті сина ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (Том 1 а.с. 234). Проте така заява була подана поза межами шестимісячного терміну для прийняття спадщини. З позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцям, а тому позивачка звернулась також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення та надає їй право на спадкування за заповітом на майно в т.ч., яке ОСОБА_2 успадкувала після смерті сина ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».
У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16».
У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. 
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.01.2022 року по справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21).
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
З копії довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 960 від 29.11.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті сина ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала разом з ним без реєстрації по АДРЕСА_2 (Том 1 а.с. 235 зворот). Також про факт спільного проживання ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 по день смерті спадкодавця в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили, що ОСОБА_2 вела з ним спільне господарство та проводила його похорон. ОСОБА_3 власної сім`ї (дружини та дітей) не мав та постійно проживав з матір`ю ОСОБА_2 . 
Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем – сином ОСОБА_3 на день відкриття спадщини та про доведеність того, що цей факт дійсно має для позивачки юридичне значення.
Отже ОСОБА_2 прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , успадкувавши 1/3 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , та 1/3 частини домоволодіння, розташованого АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_3 в свою чергу успадкував після смерті батька ОСОБА_6 .
Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 347/2023 від 12.12.2023 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті ОСОБА_3 (Том 1 а.с. 233-239), з якої вбачається, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті сина ОСОБА_3 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. 
ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (Том 2 а.с. 2), успадкувавши:
- 2/3 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , в т.ч. належну ОСОБА_2 1/3 частину домоволодіння та 1/3 частину домоволодіння, яку ОСОБА_2 в свою чергу успадкувала після смерті сина ОСОБА_3 ;
- 1/3 частину домоволодіння, розташованого АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_2 успадкувала після смерті сина ОСОБА_3 , а той в свою чергу успадкував її після смерті батька ОСОБА_6 .
Відповідно до копії довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 580 від 23.07.2024 року ОСОБА_2 на день смерті проживала та була зареєстрована одна по АДРЕСА_2 (Том 1 а.с. 43).
Також судом встановлено, що ОСОБА_8 (мати) та ОСОБА_2 (донька) померли в один день - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до копій висновків судово-медичних експертиз тіла ОСОБА_2 та тіла ОСОБА_8 , витребуваних судом з ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 12024091240000008 від 19.01.2024 року, відсутні відомості про точний час смерті кожного (години, хвилини).
Положеннями ч. 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). 
Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України (далі – Кодекс) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Водночас суд звертає увагу на те, що у разі, якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Такий підхід до відкриття спадщини і у випадку, якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо).
Комморієнти - це люди, які вмирають одночасно, (мається на увазі в межах однієї доби) і які не успадковують один після одного. На законодавчому рівні не визначається цей термін, проте існують норми права, якими регулюється такий вид спадкових відносин.
Таким чином, згідно чинного законодавства України, між комморієнтами, які померли в межах однієї календарної доби, спадкового правонаступництва не виникає навіть у випадку, якщо існують переконливі докази неодночасності настання їх смерті (різниця може бути значною і складати більше двадцяти трьох годин). Оскільки ніхто з них не став спадкоємцем після смерті іншого, спадщина відкривається одночасно і переходить окремо до кожного з їх власних спадкоємців. До того з комморієнтів, який помер хоча і пізніше спадкодавця, але протягом тієї ж доби, право на прийняття спадщини не переходить.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 (мати) та ОСОБА_2 (донька) померли в один день, спадщина після їх смерті відкривається окремо щодо кожної з них, а тому ОСОБА_8 не вважається такою, що прийняла спадщину після смерті доньки ОСОБА_2 .
Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 118/2024 від 22.02.2024 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті ОСОБА_2 (Том 2 а.с. 1-36), з якої вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. 
Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, а саме на 2/3 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , та на 1/3 частину домоволодіння, розташованого АДРЕСА_2 .
Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , в т.ч. на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по АДРЕСА_1 , та на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих АДРЕСА_2 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності на спадкові домоволодіння, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області № 159/02-31 від 27.03.2026 року (Том 3 а.с. 42-43 зворот).
Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на спадкове майно.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
За встановлених судом обставин, позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, а також представник позивачки просила не проводити розподіл судових витрат, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.
На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 206, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , жителькою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , жителькою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий	У. Ю. ЛУКОВКІНА