Справа № 212/14958/25 
2/212/1880/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в загальному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_4 , треті особи Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:
22 грудня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , починаючи з жовтня 2017 року до моменту зникнення безвісті і смерті ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову посилається на те, що в 2014 році позивачка познайомилася з ОСОБА_5 і між ними виникли дружні, а згодом романтичні стосунки. В 2014 році на підставі рішення суду шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був розірваний. З жовтня 2016 року позивачка, ОСОБА_5 та неповнолітня на той час дочка позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почали жити разом однією сім`єю в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько ОСОБА_5 . У жовтні 2017 року позивачка разом з чоловіком та дочкою переїхали жити до квартири до матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . У 2020 році з ними почав проживати неповнолітній син чоловіка ОСОБА_3 . Таким чином, з 2016 року позивачка разом з ОСОБА_5 проживали однією сім`ю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, виховували неповнолітніх дітей від попередніх шлюбі. 03.09.2024 ОСОБА_5 було мобілізовано на військову службу та зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 , де він проходив базову військову підготовку, під час якої позивачка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відвідували ОСОБА_5 кожні вихідні. Позивачка та ОСОБА_5 мали намір одружитися, але через проходження підготовки, віддаленість між містами, відсутність мобільного застосунку Дія в телефоні чоловіка унеможливило здійснення цього наміру. 25.10.2024 чоловіка було направлено на бойове завдання до Курської області, де 18.11.2024 він зник безвісті під час ведення бойових дій поблизу н.р. Крем`яне Курської області, про що надійшло сповіщення від 22.11.2024. 15.10.2025 надійшло сповіщення про загибель 18.11.2024 ОСОБА_5 позивачка зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_5 та УСЗНтП, де їй було роз`яснено, що вона не є членом сім`ї, а тому не має права на передбачені законом пільги, і їй необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з загиблим чоловіком без реєстрації шлюбу.
Ухвалою судді від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27 лютого 2026 року, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.
27 лютого 2026 року підготовче засідання було відкладено на 19 березня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_4 
09 березня 2026 року від представника третьої особи Міністерства оборони України Андрієнка К.О. надійшли пояснення, у яких він ослався на діюче законодавство, яким врегульовано спірні відносини, судову практику, та вважав за необхідне залучити у якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки рішення може вплинути на його права та обов`язки.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ІНФОРМАЦІЯ_6 , підготовче засідання відкладено на 01 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року витребувано докази за клопотанням позивача, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 22 квітня 2026 року.
22 квітня 2026 року судовий розгляд відкладений на 12 травня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_4 
12 травня 2026 року проведено судовий розгляд справи по суті, та після проведення судових дебатів судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення якого призначено на 20 травня 2026 року.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що починаючи з 2016 року вони разом із ОСОБА_5 почали жити однією сім`єю в орендованій квартирі, у подальшому після смерті чоловіка, вони переїхали до його квартири, де з жовтня 2017 року проживали однією сім`єю: вона, ОСОБА_5 , його мати ОСОБА_2 , неповнолітня дочка позивачки, а з 2020 року до них переїхав проживати неповнолітній син чоловіка. Всі вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . З чоловіком вони вели спільний бюджет, спільне господарство, проводили відпочинок, робили ремонт в квартирі за спільні гроші, брали кредити для придбання техніки, їздили з дітьми на відпочинок. В вересні 2024 року чоловіка мобілізували, останній раз він вийшов на зв`язок 25 жовтня 2024 року, після цього надійшло сповіщення про його зникнення без вісті під бойового завдання, а в 2025 році після проведення ДНК встановлено загибель ОСОБА_8 , а також він похований.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.
Законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , яка була повідомлена належним чином про судовий розгляд, до суду не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала, заяв про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду не надавала.
Треті особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , військова частина НОМЕР_1 були належним чином повідомлені про розгляд справи, представники третіх осіб до суду не з`явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надавали.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи наявність заяви відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає справу в порядку ст. 211, 280 ч. 2 ЦПК України за наявними в ній доказами без здійснення заочного розгляду справи за відсутності підстав для такого розгляду.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що позивач її дочка, яка в 2014 році познайомилася з ОСОБА_10 . Вони обидва були розлучені і у кожного була дитина від попереднього шлюбу. В 2016 році вони почали жити разом в орендованій квартирі, а приблизно в 2018 році перейшли проживати до матері ОСОБА_11 в квартиру на мкрн. 4-й Зарічний. За цією адресою вони проживали разом із дочкою ОСОБА_12 та сином ОСОБА_8 . ОСОБА_12 та ОСОБА_8 проживали разом, мали спільний бюджет, виховували дітей, робили ремонт у квартирі. Шлюб вони не реєстрували, але після мобілізації ОСОБА_8 мали такий намір, але не встигли, в жовтні 2024 року ОСОБА_8 зник безвісті. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що він друг ОСОБА_14 , з яким дружив з дитинства. Взимку 2014 року ОСОБА_8 познайомився з ОСОБА_12 і восени 2016 року вони почали жити разом, для чого винаймали квартиру. Через рік восени 2017 року ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та дочка ОСОБА_12 – ОСОБА_15 переїхали жити до квартири ОСОБА_8 , де жила його мати ОСОБА_16 . В 2019 році до них переїхав жити син ОСОБА_17 . ОСОБА_8 та ОСОБА_12 жили сім`єю, мали спільний бюджет, побут, спільно виховували дітей. Він (свідок) постійно відвідував ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , вони разом проводили час, відпочивали. Коли 03 вересня 2024 року ОСОБА_8 мобілізували, то він (свідок) і ОСОБА_12 відвідували ОСОБА_8 під час його навчання. В листопаді 2024 року ОСОБА_8 зник безвісті під час бойового завдання.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона знайома із сім`єю ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , оскільки її чоловік друг ОСОБА_8 . В 2014 році ОСОБА_8 познайомився з ОСОБА_12 , з якою з 2016 року вони почали жити разом, з 2017 року ОСОБА_8 , ОСОБА_12 разом із дітьми проживали в квартирі ОСОБА_8 , виховували дітей від попередніх шлюбів, які проживали з ними, у них був спільний бюджет, вони робили ремонт в квартирі, придбавали техніку. Вона (свідок) разом зі своїм чоловіком часто проводили час з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , святкували різні події, свята. Вона бачила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 відносяться один до одного з любов`ю, повагою. Їй відомо, що коли ОСОБА_8 мобілізували, то він та ОСОБА_12 хотіли побратися, але не встигли. ОСОБА_8 загинув під час бойових дій. 
Суд, заслухавши позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частин 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_19 , який був розірваний 24 лютого 2010 року (а.с. 7).
Від шлюбу позивач має дочку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 8).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебував у шлюбі з ОСОБА_20 , у якому народився ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Шлюб було розірвано на підставі рішення суду від 05.05.2014 (а.с. 9-13).
У подальшому ОСОБА_22 змінила прізвище на « ОСОБА_23 » після реєстрації шлюбу в 2017 році (а.с. 14).
Згідно з копією акту про проживання однією родиною без реєстрації шлюбу, складеного 02 серпня 2025 року мешканцями будинку АДРЕСА_3 , підписи яких засвідчені головою ОСББ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з жовтня 2017 року і до моменту мобілізації ОСОБА_5 до лав ЗСУ (02.09.2024). ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, виховували разом неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали усталені відносини притаманні подружжю у побуті та вихованні дітей. Мали намір зареєструвати свої відносини, але не встигли через мобілізацію ОСОБА_5 та його зникнення безвісті за особливих обставин (а.с. 15).
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 з 01.09.2024 був мобілізований, з 15.10.2024 був зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 , з 24.10.2024 прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків ВЧ НОМЕР_1 , в період з 15.10.2024 по 18.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Курській області, с. Крем`яне (а.с. 16-18).
22 листопада 2024 року ОСОБА_24 було сповіщено, що її брат, молодший сержант ОСОБА_5 , 1976 р.н., 18.11.2024 під час ведення бойових дій поблизу н.р. Крем`яне Курської області зник безвісті, ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 19).
15 жовтня 2025 року ОСОБА_2 було сповіщено про те, що її син, молодший сержант ОСОБА_5 військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу н.п. Крем`яне, Курської області, РФ під час ведення бойових дій (а.с. 20).
Згідно з витягом з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення внесені 25.11.2024 за № 12024164330000299 за заявою ОСОБА_2 про зникнення безвісті під час її сина ОСОБА_5 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 18.11.2024 (а.с. 21).
Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в н.п. Крем`яне, Курська область, РФ, актовий запис № 1666 від 23.10.2025 (а.с. 22).
В матеріалах справи наявні та були досліджені судом заявка на доставку газової плити від 19.10.2019, договір про надання послуг з монтажу пінополістиролу та штукатурки стін від 16.05.2019, квитанції від 25.04.2025 про сплату ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5 01.02.2024 (а.с. 30-32).
Крім цього, суду позивачем надано скріншоти переписки між нею та ОСОБА_5 , які відображають їх спілкування з побутових питань, їх ставлення один до одного, турботу один про одного, а також фотографії, на яких відображено ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 під час проведення спільного часу удвох, під час відвідування ОСОБА_5 після його мобілізації (а.с. 33-67). 
Також, до позову додано нотаріально завірену заяву свідка ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , в якій остання зазначає, що є рідною сестрою ОСОБА_5 та підтверджує факт того, що її брат та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживали разом з 2015 року і до моменту зникнення безвісті брата однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Мали спільний бюджет, виховували дітей від попередніх шлюбів, збиралися одружитися (а.с. 23-26).
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Положеннями частини першої статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у п. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, серед інших, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначено постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р.
Положеннями п. 9 Порядку визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. 
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.
Факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22).
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст. 89 ЦПК України.
Надаючи оцінку сукупності доказів, які містяться у матеріалах справи, зокрема поясненням позивачки, показам свідків, письмовим доказам, суд приходить до висновку, що надані докази є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та підтверджують факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з жовтня 2017 року по 18 листопада 2024 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, виховували неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів. При цьому в будь-якому іншому шлюбі вказані особи не перебували.
Доказів, які б спростовували обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю у вказаний період, суду не надано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 існували відносини, притаманні подружжю, які характеризувалися спільним проживанням, веденням спільного побуту, наявністю спільного бюджету та взаємною підтримкою, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_4 , треті особи Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК Українидатою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;
ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; законний представник ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Треті особи: Міністерство оборони України, ЄДРПОУ 00034022, юридична адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6;
Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ;
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 .
Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року.

Суддя:           О.  В.  Колочко