Справа № 202/2240/26
Провадження № 2/202/3324/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

18 травня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого - судді Мачуського О.М.
за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2026 року до Індустріального районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 8959996 від 15.04.2025 року, 339398695 від 18.05.2025 року, в загальному розмірі 37527,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 квітня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8959996, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит), а останній зобов`язався повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. Всупереч умов кредитного договору, відповідач не повернув отримані кредитні кошти й не сплатив інші, передбачені договором, платежі, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. 
24 грудня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №24122025/3 від 24.12.2025 року, за умовами якого, ТОВ «Авентус Україна» відступає належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.12.2025 року до Договору факторингу №24122025/3 від 24.12.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8959996 від 15 квітня 2025 року, в розмірі 27000,00 гривень, з яких: 10000,00 гривень – заборгованість за основною сумою боргу, 12000,00 гривень – сума заборгованості по відсоткам, 5000,00 гривень – заборгованість за пенею, штрафами.
18 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 339398695.
12.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №МВ-ТП/48 від 12.08.2025 року, за умовами якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає права вимоги та на умовах, визначених цим Договором ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема, й за кредитним договором № 339398695.
29 грудня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29/1225-01 від 29.08.2025 року, за умовами якого, ТОВ «Таліон плюс» відступає права вимоги та на умовах, визначених цим Договором ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, серед яких і ОСОБА_2 за кредитним договором № 339398695 від 18.05.2025 року в сумі 10527,00 гривень з яких: 3000,00 гривень – заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 6027,00 гривень – заборгованість за відсотками, 1500,00 гривень – неустойка. 
Після отримання права вимоги, позивач не здійснював нарахування відповідачу жодних штрафних санкції, однак своїх зобов`язань за кредитними договорами відповідач не виконав, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» за захистом свої прав та інтересів вимушене звернутись до суду з даним позовом. 
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 18 березня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.
Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.
Судом встановлено, що між 15 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №8959996 про надання споживчого кредиту (далі – Кредитний договір №8959996 від 15.04.2025 року). Договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», відповідно до Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Авентус України», які розміщені на сайті www.creditplus.ua, й підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А1826». 
Пунктом 1.1. Кредитного договору №8959996 від 15.04.2025 року визначено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.
За умовами Кредитного договору №8959996 від 15.04.2025 року Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ним й виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2.); сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 гривень ( п. 1.3.); строк кредиту – 360 днів. Періодичність платежів за сплати процентів – кожні 30 днів (п. 1.4.); стандартна процентна ставка 1,00% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору (п. 1.5.1.); кошти кредиту надаються товариство у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1.). У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користуванням кредитом, споживач забов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 900,00 гривень на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 200,00 гривень, починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4. Кредитного договору).
Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту й сторони погодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до до договору про надання споживчого кредиту №8959996 від 15.04.2025 року. 
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, яку останнім вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та в кредитному договорі, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. № 19024 від 30.12.2025 року.
В свою чергу, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошт та здійснюючи часткове погашння заборгованості.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення суми кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконував та відповідно до Розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Авентус Україна станом на 13.12.2025 року мав заборгованість в сумі 27000 гривень.
24 грудня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24122025/3 від 24.12.2025 року, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, які зазначені в Реєстрі боржників.
Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24122025/3 від 24.12.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №8959996 від в сумі 27000,00 гривень, з яких: 10000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12000,00 гривень – сума заборгованості за відсотками, 5000,00 гривень – сума заборгованості за пенею, штрафами.
Також, 18 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «JSYG», було укладено Договір кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року (далі – Кредитний договір № 339398695 від 18.05.2025 року).
Верифікація Позичальника здійснена шляхом отримання інформації про Позичальника з офіційного та/або надійного джерела через Систему BankID НБУ, дата надання інформації – 18.05.2025 року (п. 4.7. Кредитного договору № 339398695 від 18.05.2025 року).
За умовами Кредитного договору № 339398695 від 18.05.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало, а ОСОБА_1 отримав, на умовах строковості, зворотності, платності у безготівковій формі кредит на суму 3000,00 гривень (п. 2.1., п. 2.2.). На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 20 днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. (п. 3.1.). Встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду (п.3.2.). Орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування – 07.06.2025 року, а саме протягом 20 днів від дати отримання першого Траншу Позичальником (п.7.1.). Базова проентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми кредиту, яка знаходиться у позичальника (п. 8.3.) Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 2247,43 % річних, (п. 8.6.).
Також 18.05.2025 року відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 339398695 від 18.05.2025 року, який містить інформацію, щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3000,00 гривень, шляхом перерахування на банківську картку позичальника 5355-08XX-XXXX-8570, номер якої зазначено в кредитному договорі та при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням від 18.05.2025 року.
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні грошові кошти та частково здійснюючи погашення заборгованості за кредитом. 
Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість, яка відповідно до складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості станом на 12.08.2025 року складає 6440 гривень з яких: 3000,00 гривень – заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 1940,40 гривень – заборгованість за відсотками; 1500,00 гривень - неустойка. Сума здійснених відповідачем оплат – 6,00 гривень, платіж від 07.06.2025 року. 
Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/48 від 12.08.2025 року, за умовами яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі прав вимоги. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс», станом на 29.12.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 339398695 від 18.05.2025 року складає 10527,00 гривень, з яких: 3000,00 гривень – тіло кредиту; 6027,00 гривень – проценти; 1500,00 гривень – неустойка.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29/1225-01 від 29.12.2025 року, за умовами якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі прав вимоги.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 29.12.2025 до Договору факторингу № 29/1225-01 від 29.12.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 339398695 від 18.05.2025 року, заборгованість за яким складає 10527,00 гривень з яких: 3000,00 гривень – заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 6027,00 гривень – заборгованість за відсотками; 1500,00 гривень – неустойка.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20).
Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційних системах ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», надав всі необхідні дані для встановлення особи й оформлення договору, та шляхом використання одноразових ідентифікаторів, підписав електронні Договір №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, Договір кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року, які містилиусі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що Договір №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, Договір кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року, укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитних договорів, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до положень ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору.
Як встановлено судом, кредитодавці ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконали свої зобов`язання перед відповідачем й надали йому кошти в розмірах та на умовах, визначених Договорами. 
Щодо наявності у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до відповідача за Договором №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, Договором кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року, суд зазначає наступне.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Отже, до ТОВ «ФК» ЄАПБ» відповідно до укладених Договорів факторингу № 24122025/3 від 24.12.2025 року, № МВ-ТП/48 від 12.08.2025 року, № 29/1225-01 від 29.12.2025 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, Договором кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року.
Після отримання права вимоги за вказаними кредитними договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій, однак заборгованість відповідачем не погашалась, а її загальний розмір, відповідно до наданих позивачем розрахунків, складає 37527,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Надані позивачем розрахунки заборгованості за Договором №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, Договором кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року, в ході розгляду справи відповідачем не оспорювались. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення суми кредиту, та сплати інших обов`язкових платежів не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків складає 37527,00 гривень, з яких: за Договором №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, в розмірі 27000,00 гривень, що складається з: 10000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12000,00 гривень – сума заборгованості за відсотками, 5000,00 гривень – сума заборгованості за пенею, штрафами; за Договором кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року в розмірі 10527,00 гривень, що складається з: 3000,00 гривень – заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 6027,00 гривень – заборгованість за відсотками, 1500,00 гривень – неустойка.
Вирішуючи вимогу про стягнення неустойки (пені, штрафу), суд керується наступним.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, неустойка (пеня, штраф) за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитними договорами в загальному розмірі 6500 гривень (5000,00 гривень – пеня, штраф за кредитним договором №8959996 від 15.04.2025 року; 1500,00 гривень – неустойка за кредитним договором № 339398695 від 18.05.2025 року), нарахована первісними кредиторами в період дії в Україні воєнного стану, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає списанню кредитодавцями.
Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення даної суми з відповідача на користь позивача, який є правонаступником кредиторів, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, оскільки доказів повернення кредитів чи спростування вказаних позивачем обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 31027,00 гривень, з яких: за Договором №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, в розмірі 22000,00 гривень, що складається з: 10000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12000,00 гривень – сума заборгованості за відсотками; за Договором кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року в розмірі 9027,00 гривень, що складається з: 3000,00 гривень – заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 6027,00 гривень – заборгованість за відсотками.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що з урахуванням застосування наслідків недійсності правочину, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, підлягають частковому задоволенню. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За звернення до суду з позовною заявою, у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 3328,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до ст. 141 КПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2751,56 гривень.
Керуючись ст. ст. 16, 526-530, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, заборгованість в загальному розмірі 31027,00 гривень, з яких:
- за Договором №8959996 про надання споживчого кредиту від 15.04.2025 року, в розмірі 22000,00 гривень, що складається з: 10000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12000,00 гривень – сума заборгованості за відсотками; 
- за Договором кредитної лінії № 339398695 від 18.05.2025 року в розмірі 9027,00 гривень, що складається з: 3000,00 гривень – заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 6027,00 гривень – заборгованість за відсотками.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2,понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2751,56 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя        О.М. Мачуський