Справа № 569/7948/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року м. Рівне 
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого – адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 , 
потерпілого ОСОБА_7 , 
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника - адвоката ОСОБА_9 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне кримінальне провадження за №12025181010002351, внесене 04.12.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Скрипаї Зміївського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ :
03 грудня 2025 року, о 19 годині 21 хвилині, водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем Toyota Yaris, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Василя Червонія, у напрямку вулиці Князя Романа зі сторони вулиці Богоявленської, у м. Рівне, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) проявила неуважність до дорожньої обстановки, під час проїзду регульованого пішохідного переходу, не зреагувала на зміну дорожньої обстановки (на заборонний сигнал світлофору), а саме червоний сигнал, що забороняє рух, не зупинилася перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), у результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину вулиці Василя Червонія, перпендикулярно навпроти будинку № 16б - АС «Чайка», у межах регульованого пішохідного переходу на зелений (дозволяючий) сигнал світлофора, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Toyota Yaris, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого, мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, шляхом зупинки керованого нею транспортного засобу перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія).
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент їх спричинення, від яких 29 грудня 2025 року померла у нейрохірургічному відділенні КНП «ЦМЛ» РМР.
Порушення ОСОБА_8 , пунктів 8.7.3(е) та 8.10 Правил дорожнього руху, які передбачають, що червоний сигнал світлофора забороняє рух, а у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), не створюючи перешкод для руху пішоходів, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_8 вину визнала повністю, показала, що дійсно 03 грудня 2025 року, о 19 годині 21 хвилині, керуючи автомобілем Toyota Yaris, рухаючись по вулиці Василя Червонія, у напрямку вулиці Князя Романа зі сторони вулиці Богоявленської, у м. Рівне, проявила неуважність до дорожньої обстановки, під час проїзду регульованого пішохідного переходу, не зреагувала на зміну дорожньої обстановки, а саме червоний сигнал світлофору, що забороняє рух, не зупинилася та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину вулиці Василя Червонія, перпендикулярно навпроти будинку № 16б - АС «Чайка», у межах регульованого пішохідного переходу. У вчиненому щиро розкаялась, просила суворо не карати, та не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі, врахувати, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що обвинуваченою ОСОБА_8 шкоду відшкодовано в повному обсязі, тому претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченої не має, просить суворо не карати.
Потерпілий  ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що обвинуваченою ОСОБА_8 шкоду відшкодовано в повному обсязі, тому претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченої не має, не наполягає на суворому покаранні.
Потерпілий  ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що обвинуваченою ОСОБА_8 шкоду відшкодовано в повному обсязі, тому претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченої не має, не наполягає на суворому покаранні.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпілі також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_8 , в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого, у судовому засіданні доведена в повному обсязі і її дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує вимоги пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, а також положення ст. 65 КК України, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином вчиненим з необережності; обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; взята на облік внутрішньо переміщеної особи; міцність її соціальних зв`язків, що вона розлучена, на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, батько яких є учасником бойових дій та загинув під час проходження військової служби; проживає разом з батьком, який має ступінь втрати працездатності у розмірі 80%; обставини, що пом`якшують покарання якими суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, позицію потерпілих, які просить суворо не карати, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім цього, суд позитивно оцінює проявлену громадянську позицію, яка проявилася у наданні посильної допомоги Збройним силам України, шляхом перерахування грошових коштів у сумі 15 000 грн.
Враховуючи вищенаведене, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, ставлення особи до вчиненого злочину з осудом, добровільне відшкодування шкоди, позицію потерпілих, щодо призначення покарання, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, та враховуючи вищенаведені пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе без відбування покарання, а тому вважає можливим звільнити її від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню останньої та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій додаткового покарання, суд враховує, що набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511).
Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена була учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди була ОСОБА_8 знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.
Порушення обвинуваченої «Правил дорожнього руху» пов`язані з очевидним для винної нехтуванням елементарних правил безпеки, що наслідком чого настала смерть пішохода.
З наведених підстав, суд приходить до переконання про необхідність призначати обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.
Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 12479 грн. 60 коп. гривень, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.
В ході досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2025 року накладено арешт на транспортний засіб марки Toyota Yaris, номерний знак НОМЕР_1 , на переконання суду, арешт підлягає до скасування оскільки відпала необхідність в ньому.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, ст. 349, ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати - вартість проведених експертиз в розмірі 12 479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн. 60 коп. на користь держави.
ОСОБА_8 запобіжний захід не обирати.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2025 року – скасувати.
Речові докази: автомобіль марки Toyota Yaris, номерний знак НОМЕР_3 , який на зберіганні на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних, що розташований за адресою: вул. Б. Штейнгеля, 90, с. Гродок, Рівненський район, Рівненська область – повернути ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду      ОСОБА_1