ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2026	Справа № 910/2628/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Петрук Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» 
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» 
про стягнення 392 847 909,36 грн,

Представники сторін: 
від позивача: Середа В.В.,
від відповідача: Драчова М.С.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» про стягнення 282 552 422,21 грн, з яких: 278 860 420,79 грн основного боргу, 1 973 770,59 грн інфляційних втрат та 1 718 230,83 грн 3% річних. 
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати вартості отриманої балансуючої електричної енергії за договором про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор договору № 0421-41013, дата акцептування - 27.05.2019). 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2628/26, підготовче засідання призначено на 22.04.2026. Встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. 
02.04.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву до 17.04.2026.
06.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача кошти у загальному розмірі 392 847 909,36 грн, з яких: 389 155 907,94 грн основного боргу, 1 718 230,83 грн 3% річних та 1 973 770,59 грн інфляційні нарахування. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 13.04.2026.
14.04.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 
17.04.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 
21.04.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог. 
В підготовче засідання 22.04.2026 з`явилися представники сторін.
Так, представник позивача у підготовчому засіданні 22.04.2026 підтримав подану заяву про збільшення розміру позовних вимог, просив прийняти її до розгляду. Представник відповідача заперечував щодо прийняття вказаної заяви до розгляду, з підстав, наведених у запереченнях від 21.04.2026. 
Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, виходячи із такого. 
За приписами ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем дотримано вказаних вимог ст. 46 ГПК України.
Водночас, відповідач вказував, що подана заява про збільшення розміру позовних вимог фактично є заявою, якою одночасно змінюється предмет та підстави позову, оскільки позивачем додатково до заявленого у позові періоду листопад 2025 року - січень 2026 року, заявляється до стягнення з відповідача також заборгованість за лютий 2026 року.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Відповідно до положень ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Слід зауважити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога. При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №908/299/18).
Разом з тим, Верховний Суд у своїх постановах відзначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 46 ГПК України викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та від 26.05.2020 у справі №908/299/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №922/2575/19 та від 10.04.2025 у справі №905/950/24.
Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
У свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Такі висновки є сталою судовою практикою, зокрема викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №657/1024/16-ц, є обов`язковими для врахування всіма судами.
У даній справі подання позову мотивоване неналежним виконанням відповідачем договору про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор договору № 0421-41013, дата акцептування - 27.05.2019) в частині оплати вартості отриманої балансуючої електричної енергії за період листопад 2025 року - січень 2026 року. Предметом позову є стягнення суми основного боргу у розмірі 278 860 420,79 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 973 770,59 грн та 3% річних у розмірі 1 718 230,83 грн.
У заяві про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 389 155 907,94 грн, 1 718 230,83 грн 3% річних та 1 973 770,59 грн інфляційних нарахувань. Подання заяви обґрунтовано тим, що після подання позовної заяви розмір основної заборгованості збільшився з урахуванням наступного періоду - лютий 2026 року. При цьому, розміри інфляційних нарахувань та 3% річних залишились незмінними. 
Суд враховує, що позивач, звертаючись з позовною заявою і у подальшому із заявою про збільшення позовних вимог, посилався на факт порушення відповідачем зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор договору № 0421-41013, дата акцептування - 27.05.2019). Водночас, правове обґрунтування (правові підстави) позовних вимог не змінились. 
З урахуванням зазначеного, суд в підготовчому засіданні 22.04.2026 прийняв до розгляду заяву позивача від 06.04.2026 про збільшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову. 
Так, представник відповідача в підготовчому засіданні 22.04.2026 заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання йому можливості підготувати та подати до суду відзив на позовну заяву із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представник позивача заперечив щодо задоволення вказаного клопотання.
Суд, розглянувши вказане клопотання представника відповідача, постановив ухвалу без оформлення окремого документа про його задоволення та відкладення підготовчого засідання на 13.05.2026, встановивши відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог - 10 днів з дня підготовчого засідання, позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив - 5 днів з дня отримання відзиву. 
05.05.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).
11.05.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).
13.05.2026 до суду від відповідача надійшли: клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 908/3006/25; клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП). 
В підготовче засідання 13.05.2026 з`явилися представники сторін.
Представник відповідача у підготовчому засіданні 13.05.2026 підтримав подані клопотання про зупинення провадження у справі та залучення третьої особи, представник позивача заперечував щодо їх задоволення. 
Заслухавши пояснення представника відповідача щодо необхідності залучення НКРЕКП до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, думку представника позивача, суд постановив ухвалу без оформлення окремого документа про відмову у задоволенні цього клопотання, оскільки відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки вказаного органу. 
Також в підготовчому засіданні 13.05.2026 суд постановив ухвалу без оформлення окремого документа про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 910/2628/26 до набрання законної сили рішенням у справі № 908/3006/25, з огляду на таке. 
Так, суд встановив, що справа № 908/3006/25, до якої відповідач просить зупинити провадження у даній справі, взагалі не пов`язана із будь-якими правовідносинами між Акціонерним товариством «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» та Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО». 
Водночас, зі змісту клопотання від 12.05.2026 про зупинення провадження у справі суд встановив, що відповідач, обґрунтовуючи дане клопотання, посилається на судову справу № 908/4003/25, у якій, як встановлено судом із Єдиного державного реєстру судових рішень, розглядаються позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» про стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати наданих послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за договором про надання послуг №0421-03015-ПД від 01.01.2024.
Як вказує відповідач, оплата ним вартості балансуючої електричної енергії для системних обмежень залежить від отримання від позивача оплати за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а відтак, до вирішення справи № 908/4003/25 щодо стягнення з позивача боргу за договором про диспетчеризацію неможливо встановити розмір зобов`язань відповідача у межах справи № 910/2628/26. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
При цьому наведена процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №910/6674/19.
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, однак у даному випадку суд має можливість самостійно встановити при розгляді справи № 910/2628/26 всі обставини спірних правовідносин сторін, надати правову оцінку доказам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, тоді як розгляд справи № 908/4003/25 не перешкоджає розгляду цієї господарської справи та не є підставою для зупинення провадження у ній в розумінні ч. 5 ст. 227 ГПК України.
З огляду на заявлене представником відповідача усне клопотання про надання часу для підготовки та подання заперечень на відповідь на відзив, строк подання яких не сплив, суд у підготовчому засіданні 13.05.2026 оголосив перерву до 18.05.2026.
18.05.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 
В підготовчому засіданні 18.05.2026, в яке з`явилися представники сторін, суд з`ясувавши у представників сторін відсутність будь-яких не розглянутих заяв/клопотань та подання ними усіх доказів на підтвердження позицій по суті спору, дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 22.06.2026.
В судове засідання 22.06.2026 з`явилися представники сторін, які надали суду усні пояснення/заперечення щодо позовних вимог. 
Так, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо заявлених позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. 
В порядку ч. 1 ст. 233, ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 22.06.2026 після закінчення судового розгляду справи ухвалено рішення по суті позовних вимог та проголошено його скорочений текст (вступну та резолютивну частини).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» є виробником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої НКРЕКП (надалі також Регулятор).
27.05.2019 відповідач (оператор системи передач, ОСП) повідомив позивача (постачальник послуг з балансування, ППБ) про акцептування заяви останнього про приєднання до умов договору про участь у балансуючому ринку (надалі - договір, ідентифікатор договору № 0421-41013) та долучив його до реєстру постачальників послуг з балансування.
Відповідно до п. 1.2 договору ППБ зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 (надалі - Правила ринку).
Згідно з п. 2.1 договору його загальна вартість складається із суми придбаних та проданих обсягів електричної енергії на балансуючому ринку протягом дії цього договору та відповідно до умов цього договору. За підсумками місяця визначаються індикативні величини: середньозважені ціни балансуючої електричної енергії на завантаження та розвантаження за розрахунковий місяць (грн/МВт·год з точністю до дев`яти знаків після коми), які розраховуються шляхом ділення вартості балансуючої електричної енергії на завантаження і розвантаження на загальний обсяг балансуючої електричної енергії на завантаження і розвантаження відповідно.
Пунктом 2.2 договору визначено, що розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається відповідно до Правил ринку.
Відповідно до п. 3.2 договору обсяг електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку, визначається на підставі алгоритмів, передбачених Правилами ринку.
Згідно з п. 4.1 договору формування ОСП декадних звітів ППБ, місячних звітів ППБ, забезпечення ППБ коштів на рахунку ескроу ППБ відповідно до них, формування актів та списання ОСП коштів з рахунків ескроу ППБ на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ОСП здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку та цим договором.
Відповідно до п. 4.3 договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу до ППБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим.
Згідно з підп. 1 п. 5.4 договору ОСП зобов`язується здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.
Договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ППБ, про що ОСП повідомляє ППБ, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. п. 9.1 та 9.2 договору).
На виконання умов договору позивач у період з листопада 2025 року по лютий 2026 року здійснював продаж відповідачу балансуючої електричної енергії, що підтверджується автоматично сформованими (виставленими) в СУР (система управління ринком) відповідними подекадними та місячними звітами. 
Крім того, підписані КЕП подекадні та місячні звіти за балансуючу електроенергію за спірний період позивач додатково направляв на офіційні електроні адреси відповідача (settlement@ua.energy, nec-kanc@ua.energy), на підтвердження чого надані скриншоти електронної пошти позивача про направлення відповідних звітів на вказані вище адреси електронної пошти відповідача.
Також між сторонами шляхом накладення КЕП були оформлені та підписані помісячні акти купівлі-продажу балансуючої електроенергії:
за листопад 2025 року - № ППБ_02_2025_11_0421 від 30.11.2025, відповідно до якого ОСП отримав, а ППБ поставив балансуючу електричну енергію на суму 135 519 502,72 грн з ПДВ; після зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів яка підлягає оплаті зі сторони ОСП складає 134 628 903,87 грн з ПДВ;
за грудень 2025 року - № ППБ_02_2025_12_0421 від 31.12.2025, відповідно до якого ОСП отримав, а ППБ поставив балансуючу електричну енергію на суму 155 704 785,76 грн з ПДВ; після зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів яка підлягає оплаті зі сторони ОСП складає 153 259 335,62 грн з ПДВ;
за січень 2026 року - № ППБ_02_2026_01_0421 від 31.01.2026, відповідно до якого ОСП отримав, а ППБ поставив балансуючу електричну енергію на суму 53 995 686,85 грн з ПДВ; після зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів яка підлягає оплаті зі сторони ОСП складає 38 585 332,05 грн з ПДВ;
за лютий 2026 року - № ППБ_02_2026_02_0421 від 28.02.2026, відповідно до якого ОСП отримав, а ППБ поставив балансуючу електричну енергію на суму 165 712 605,52 грн; після зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів яка підлягає оплаті зі сторони ОСП складає 163 955 467,47 грн з ПДВ;
Відтак, за вищевказаними актами у відповідача виник обов`язок із оплати позивачу коштів за балансуючу електричну енергію на загальну суму 490 429 039,01 грн. 
Водночас, як вбачається із матеріалів справи, відповідач сплатив за отриману балансуючу електричну енергію кошти у загальному розмірі 101 273 131,05 грн, що підтверджується інформаційними повідомленнями про зарахування коштів № 5520 від13.01.2026 (на суму 36 446 086,76 грн, оплата за листопад 2025 року), № 8278 від 28.01.2026 (на суму 7 449 639,68 грн, оплата за грудень 2025 року), № 8487 від 27.02.2026 (на суму 3 717 424,30 грн, оплата за січень 2026 року), № 6383 від 31.03.2026 (на суму 53 659 980,31 грн, оплата за лютий 2026 року). 
Таким чином, несплаченою залишається заборгованість відповідача у розмірі 389 155 907,96 грн. 
У зв`язку з наведеними обставинами, позивач звернувся із даним позовом до суду, у якому із урахування прийнятої судом до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог від 06.04.2026, заявив до стягнення з відповідача 389 155 907,94 грн боргу, а також нарахованих за порушення виконання грошових зобов`язань інфляційних втрат у розмірі 1 973 770,59 грн та 3% річних у розмірі 1 718 230,83 грн. 
Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на таке:
- можливість сплати позивачу коштів за балансуючу електричну енергію ставиться в залежність від отримання відповідачем коштів від позивача за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, з огляду на структуру тарифів, затверджену НКРЕКП;
- позивач безпідставно посилається на п. 7.7.4. Правил ринку, який стосується розрахунків сторін за балансуючу електричну енергію, отриману виключно в періоди до 01.07.2024, тоді як до спірних правовідносин має застосовуватись п. 7.2.2. Правил ринку;
- оскільки позивачем не враховано положення п. 7.2.2 Правил, яким передбачено обов`язок відповідача щодо перерахування коштів позивачу виключно на четвертий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту, а відтак неправомірно нараховано 3% річних та інфляційні по декадним звітам, а не місячним, тобто за дні, коли порушення зобов`язання не існувало; 
- з урахуванням змін, внесених до Правил ринку з 01.07.2024, відповідач може сплачувати позивачу вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання;
- в діях НЕК «Укренерго» відсутня вина як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, а тому правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за невчасну оплату коштів за договором відсутні; 
- позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх інтересів, оскільки з огляду на положення п. 7.2.2. Правил ринку позивач мав обрати спосіб захисту шляхом заявлення вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати на рахунок АТ «ДТЕК Дніпроенерго» кошти в сумі заборгованості з рахунків НЕК «Укренерго» зі спеціальним режимом використання.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір від 27.05.2019 № 0421-41013 є договором приєднання, яким відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Правила ринку, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.
Відповідно до п. 1.1.2. глави 1 розділу І Правил ринку, платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку.
Учасники ринку використовують у своїй діяльності систему управління ринком (надалі також СУР), що являє собою програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції.
Відповідно до п. 1.11.1. Правил ринку за допомогою СУР здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами.
Відповідно до п. 1.9.1 Правил ринку передбачено, що оператор системи передачі (ОСП) забезпечує, зокрема, функціонування балансуючого ринку, а також здійснює купівлю-продаж небалансів електричної енергії.
ПрАТ «НЕК «Укренерго» є оператором системи передачі, на якого також покладені функції адміністратора розрахунків (АР).
Згідно з п. 7.1.1. глави 7.1 Правил ринку АР встановлює регламент щодо розрахунків, у якому зазначаються формати платіжних документів і супровідних даних, що будуть надаватись в електронному вигляді.
З умов договору та Правил ринку слідує, що обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку в СУР наділений саме адміністратор розрахунків, тобто, відповідач.
Відтак строк для розрахунків обчислюється з дня розміщення (формування) рахунку відповідачем (АР) у системі управління ринком.
Наведена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.01.2023 у справі № 910/15364/20, від 01.06.2022 у справі № 910/11109/21, від 13.09.2022 у справі № 910/8901/20, від 18.10.2020 у справі № 910/6578/21, від 08.11.2022 у справі № 910/21124/20.
Отже, відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває одночасно в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними. Тобто, надання доказів щодо неможливості ознайомлення з виставленими рахунками має здійснювати саме відповідач.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач у період з листопада 2025 року по лютий 2026 року здійснив продаж відповідачу балансуючої електричної енергії загальною вартістю 490 429 039,01 грн, що підтверджується автоматично сформованими (виставленими) в СУР відповідними подекадними рахунками на оплату вартості балансуючої електроенергії, підписаними сторонами актами купівлі-продажу балансуючої електроенергії за вказаний період. 
Водночас, відповідач лише частково розрахувався з позивачем за отриману балансуючу електричну енергію, сплативши останньому кошти у загальному розмірі 101 273 131,05 грн.
Доказів погашення відповідачем решти заборгованості на час постановлення даного рішення суду не надано.
Крім того, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 1 973 770,59 грн інфляційних втрат та 1 718 230,83 грн 3% річних за порушення виконання грошових зобов`язань за загальний період прострочення з 21.11.2025 по 06.03.2026.
Відповідач, заперечуючи проти позову в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних, посилається на те, що позивачем не враховано положення п. 7.2.2 Правил ринку, та невірно визначено дати початку прострочення виконання відповідачем зобов`язань зі сплати коштів (після надсилання декадного звіту). Натомість, за доводами відповідача, строк виконання ним зобов`язань зі сплати коштів настає на четвертий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту ППБ.
Пунктом 7.2.1 Правил ринку передбачено, що АР через CУР на четвертий робочий день після завершення декади формує декадний звіт ППБ та надсилає на електронну адресу ППБ повідомлення про формування декадного звіту ППБ.
ППБ зобов`язаний упродовж двох робочих днів з дня отримання повідомлення про формування декадного звіту ППБ забезпечити на рахунку ескроу ППБ наявність коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості ППБ та погашення простроченої заборгованості ППБ, в обсязі, достатньому для оплати ППБ балансуючої електричної енергії відповідно до цього звіту. 
Абзацами 1 - 3 п. 7.2.2 розд. VІІ Правил ринку встановлено, що для формування місячного звіту ППБ, АКО на дев`ятий календарний день місяця, наступного за розрахунковим, надає АР сертифіковані дані комерційного обліку за розрахунковий місяць.
АР через СУР на одинадцятий календарний день місяця, наступного за розрахунковим, формує місячний звіт ППБ та надсилає на електронну адресу ППБ повідомлення про формування місячного звіту ППБ.
ППБ зобов`язаний упродовж двох робочих днів з дня отримання повідомлення про формування місячного звіту ППБ забезпечити на рахунку ескроу ППБ наявність коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості ППБ та погашення простроченої заборгованості ППБ, в обсязі, достатньому для оплати ППБ балансуючої електричної енергії відповідно до місячного звіту ППБ.
Абзацами 5, 6 п. 7.2.2 розд. VІІ Правил ринку передбачено, що АР о 08:00 на третій робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту ППБ перераховує з рахунку ескроу ППБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП кошти в обсязі, достатньому для оплати ППБ балансуючої електричної енергії відповідно до акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.
Якщо за результатами місячного звіту ППБ має відбутись списання для АР (нарахування для ППБ), АР на четвертий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту ППБ перераховує з рахунку зі спеціальним режимом використання ОСП кошти на рахунок ППБ відповідно до Акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.
Натомість, відповідно до п. 7.7.1 розд. VІІ Правил ринку для забезпечення розрахунків з учасниками ринку, АР формує три декадні звіти та один місячний звіт для кожного розрахункового місяця.
Декадні звіти відповідним учасникам ринку формуються АР на четвертий робочий день після останнього дня цієї декади.
Місячні звіти відповідним учасникам ринку формуються АР на одинадцятий день місяця, наступного за розрахунковим місяцем.
Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка (п. 7.7.4. розд. VІІ Правил ринку).
Верховний Суд у постанові від 21.10.2025 у справі № 910/10946/24 (за позовом АТ «ДТЕК Західенерго» до ПрАТ «НЕК «Укренерго» про стягнення заборгованості за договором про участь у балансуючому ринку) зазначив, що до 01.07.2024 пункт 7.7.1 Правил ринку визначав, що платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади, а після 01.07.2024 - для забезпечення розрахунків з учасниками ринку АР формує три декадні звіти та один місячний звіт для кожного розрахункового місяця. Декадні звіти відповідним учасникам ринку формуються АР на четвертий робочий день після останнього дня цієї декади. Місячні звіти відповідним учасникам ринку формуються АР на одинадцятий день місяця, наступного за розрахунковим місяцем. Тобто до 01.07.2024 передбачався платіжний документ, а після -декадний звіт.
За змістом пункту 7.7.4 глави 7.7 «Терміни формування звітів та рахунків» розділу VІІ «Порядок розрахунків та здійснення платежів» Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка. Тобто після 01.07.2024 стосується дати оплати платіжного документа, яким є декадний звіт, що, як і рахунок, підтверджує суму поточного зобов`язання.
З огляду на встановлений пунктом 7.7.4 глави 7.7 «Терміни формування звітів та рахунків» розділу VІІ «Порядок розрахунків та здійснення платежів» Правил ринку строк оплати виставлених відповідачу рахунків, а починаючи з 01.07.2024 строк сформованих (виставлених) декадних звітів, як платіжних документів, суд доходить висновку, що правильним є визначення початку прострочення в оплаті вартості балансуючої електричної енергії окремо за кожним виставленим рахунком, а починаючи з 01.07.2024 за кожним сформованим декадним звітом.
Правомірність оплати саме на підставі декадних, а не місячних звітів підтверджена Верховним Судом, зокрема, у справах №№910/10878/24 та 910/6071/25.
За таких обставин, визначення строку настання зобов`язань відповідача зі сплати коштів позивачу датою від подання декадних звітів відповідає умовам договору та Правилам ринку, а наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено відповідно до встановлених умов.
Отже, доводи відповідача про неправильне застосування позивачем підпункту 7.7.4 пункту 7.7 «Терміни формування звітів та рахунків» розділу VІІ «Порядок розрахунків та здійснення платежів» Правил ринку є необґрунтованими та відхилені судом.
Щодо доводів відповідача про те, що останній може сплачувати позивачу вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання та обрання у зв`язку з цим позивачем неналежного способу захисту його прав, суд зазначає таке. 
Так, статтею 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» унормовано напрямки перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання, але вона не забороняє для належного виконання грошових зобов`язань вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання. Дана стаття не забороняє здійснити розрахунки на погашення заборгованості з будь-яких інших рахунків.
Тлумачення зазначеної норми, яке надає відповідач, нівелює ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору, ст. 525 ЦК України щодо недопустимості односторонньої відмови від зобов`язання та ст. 525 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Приписи ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» не містять імперативної вказівки щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2024 у справі №910/21124/20, 17.01.2024 у справі №910/18308/21, 14.12.2023 у справі №910/3263/23, 25.05.2023 у справі №910/1382/22, 09.03.2023 у справі №910/18613/21 та 08.06.2022 у справі №910/6636/21.
Також, у постанові від 21.10.2025 у справі №910/10946/24 Верховний Суд вказав, що п. п. 7.2.1 та 7.2.2 глави 7.2 «Розрахунки за балансуючу енергію та ДП» розділу VІІ «Порядок розрахунків та здійснення платежів» Правил ринку унормовують оплату заборгованості постачальника послуг балансування ППБ перед адміністратором розрахунків АР, а абзац 6 підпункту 7.2.2 - підсумковий розрахунок між сторонами за результатами місячного звіту відповідно до акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії. Порядок поточної оплати АР на користь ППБ визначений у п. п. 7.7.1 та 7.7.4 глави 7.7 «Терміни формування звітів та рахунків» розділу VІІ «Порядок розрахунків та здійснення платежів» Правил ринку, відповідно до яких оплаті підлягають декадні звіти, а не місячні звіти на підставі акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.
Тобто, оплата боргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» перед Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпроенерго» регламентована п. п. 7.7.1 та 7.7.4 глави 7.7 Правил ринку, а не п. 7.2.2 Правил ринку, як помилково вважає відповідач. Відповідно, посилання ПрАТ «НЕК Укренерго» на те, що абз. 6 п. 7.2.2 Правил ринку передбачає перерахування коштів виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання, є помилковим, оскільки зазначений пункт не регламентує порядок поточної оплати АР на користь ППБ, а регламентує підсумковий розрахунок між сторонами за результатами місячного звіту відповідно до акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії. 
Позиція Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про оплату заборгованості виключно з рахунку із спеціальним режимом використання є необґрунтованою та спростовується практикою Верховного Суду при вирішенні спорів між позивачем та відповідачем по договору №0421-41013, невиконання якого є підставою позовних вимог у даній справі.
Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 28.11.2024 у справі №910/11976/23 (стягнення за договором №0421-41013) касаційний суд зробив наступні висновки: «При цьому Верховний Суд виснував, що наявність рахунку зі спеціальним режимом використання не виключає застосування до боржника, зокрема, відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат, тому твердження ОСП, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників, суд касаційної інстанції відхилив (п. 5.37 постанови у справі №910/6635/21, п. 86 постанови у справі №910/6639/21)».
Таким чином, суд зазначає, що зміст наведених постанов Верховного Суду свідчить про безпідставність тверджень відповідача про те, що відповідно до абз. 6 п. 7.2.2 Правил ринку та ч. 4 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» кошти лише з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до Правил ринку, зокрема, на поточні рахунки постачальників послуг з балансування, а позивач незаконно заявив вимогу про стягнення коштів з будь-яких рахунків відповідача (без зазначення рахунків зі спеціальним режимом використання).
Суд також не бере до уваги доводи відповідача про те, що закон ставить в залежність оплату балансуючої електричної енергії для врегулювання системних обмежень від отримання плати відповідачем за послуги з диспетчерського (оперативного-технологічного) управління, оскільки за приписами ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.
Згідно з пп. 1 п. 5.4. договору відповідач зобов`язався здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.
Пунктом 7.7.4. Правил ринку визначено, що оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.
Тобто, Закон України «Про ринок електричної енергії» передбачає, що розрахунки відповідача з позивачем регламентуються договором та Правилами ринку, які не містять будь-яких умов про те, що оплата за договором про участь у балансуючому ринку залежить від правовідносин сторін за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Водночас, структура тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, затверджена постановами НКРЕКП, ніяким чином не звільняє відповідача від обов`язку оплати наданої позивачем електричної енергії відповідно до договору про участь у балансуючому ринку. 
Отже, заперечення проти позовних вимог у цій частині суд відхиляє у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю встановленим вище обставинам справи.
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочення відповідачем оплати заборгованості, а також інфляційних втрат за загальний період прострочки з 21.11.2025 по 06.03.2026, вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню, оскільки розрахунок здійснено вірно.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна заборгованість у розмірі 389 155 907,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 973 770,59 грн та 3% річних у розмірі 1 718 230,83 грн. 
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів в порядку статті 86 ГПК України, повно і всебічно з`ясувавши обставини даної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва
УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 00100227) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (вул. Фанатська, 20, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код 00130872) суму основного боргу у розмірі 389 155 907,94 грн, 3% річних у розмірі 1 718 230,83 грн, інфляційні нарахування у розмірі 1 973 770,59 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 931 840,00 грн. 
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 29.06.2026.

Суддя Т.Ю. Трофименко