КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2026 року м. Київ № 320/39673/24
Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі – відповідач) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.04.2024 №1297310471-2024-1 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, починаючи з 05.04.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, починаючи з 05.04.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність рішення відповідача про відмову в призначені та виплаті щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, оскільки відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 сплачувалися страхові внески, а тому він має бути віднесений до осіб, які пділягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або з професійним захворюванням. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що у поданому позивачем зверненні відсутні акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання та Виписка з акту огляду Медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, гр. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 05.04.2024 звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнобов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.04.2024 №1297310471-2024-1 відмовлено в призначенні позивачу щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого у зв`язку з тим, що у зверненні відсутні акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання та Виписка з акту огляду Медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. 
Вважаючи рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 в призначені та виплаті щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує таке.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХIV (далі - Закон №1105-ХIV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон №1105-XIV визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.
Cтрахові випадки:
за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;
за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Закону №1105-XIV страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (крім домашніх працівників, які не беруть добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.
Частинами першою, третьою, сьомою статті 30 Закону №1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Страхові виплати складаються із:
1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;
5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Відповідно до частини другої статті 37 Закону №1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі:
- акту розслідування нещасного випадку або акту розслідування професійного захворювання за встановленими формами;
- даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності.
Частинами першою, другою статті 32 Закону №1105-XIV передбачено, що медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я.
Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.
Відповідно до частини першої розділу 2 постанови Правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 №4-1 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Постанова №4-1) заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим або особою, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Відповідно до пункту 3 частини п`ятої розділу 2 Постанови №4-1 якщо заява подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення вважається дата її реєстрації разом зі сканкопіями (фотокопіями) документів.
Відповідно до частини 1 розділу 5 Постанови №4-1 щомісячна страхова виплата втраченої заробітної плати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.
Відповідно до частини другої розділу 5 Постанова №4-1 потерпілий має право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхової виплати.
Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додаються:
- акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;
- виписка з акту огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;
- довідка про розмір середньої заробітної плати перед настанням страхового випадку.
Відповідно до частини сьомої розділу 5 Постанови №4-1 щомісячна страхова виплата призначається потерпілому з дня встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
Відповідно до частини восьмої розділу 5 Постанови №4-1 якщо справа про страхові виплати розглядається вперше після спливу трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку, страхові виплати призначаються з дня звернення.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2024 позивач звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України до відповідача із заявою про призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону №1105-XIV.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянуло вказану заяву та прийняло рішення від 11.04.2024 №1297310471-2024-1 про відмову в призначені позивачу щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого, оскільки у зверненні відсутні акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання та Виписка з акту огляду Медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
Проте, суд звертає увагу, що разом із заявою від 05.04.2024 щодо призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого, позивач долучав у якості додатків:
- копію акту №13 про нещасний випадок полковника поліції ОСОБА_1 ;
- копію акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 19.06.2017;
- копію довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0007732; 
- копію довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0032510; 
- копію довідки про доходи від 13.02.2020 №29/5-96.
Таким чином, відповідач своїм рішенням від 11.04.2024 №1297310471-2024-1 відмовив в призначенні позивачу щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого на підставі відсутності документів, які, як свідчать матеріали справи, були долучені до заяви про призначення та виплату щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV.
Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 20.06.2024 №2800-030402-8/38037 зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві обґрунтовано прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, адже поліцейських не віднесено до осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку нещасним випадком на виробництві або з професійним захворюванням, і вони не набувають права на страхові виплати за страхуванням у зв`язку нещасним випадком, пов`язаним з виконанням службових обов`язків, від Пенсійного фонду України. Окрім того, зазначено, що відповідно до статті 97 Закону України від 02.07.2015 №580 «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580) в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського надається одноразова грошова допомога, яка є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави.
Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 зазначено, що позивач сплачував страхові внески, а тому він має бути віднесений до осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку нещасним випадком на виробництві або з професійним захворюванням.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.
Відповідно до листа Національної поліції України від 26.07.2024 №103005-2024 вказано, що станом на 25.07.2024 одноразова грошова допомога ОСОБА_1 відповідно до статті 97 Закону України Закону №580 не виплачувалась
Разом з тим, у листі Пенсійного фонду України від 20.06.2024 №2800-030402-8/38037 вказано, що акт про нещасний випадок, доданий до заяви ОСОБА_1 , не відповідає вимогам статті 35 Закону №1105-XIV.
Враховуючи сплату страхових внесків та відсутності виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статті 97 Закону України Закону №580 позивач має право на призначення та виплату щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону №1105-XIV. 
На підставі зазначеного, суд доходить висновку про задоволення позовних в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.04.2024 №1297310471-2024-1 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, починаючи з 05.04.2024.
Оскільки відповідач безпідставно відмовив в призначені та виплаті щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого тому вимоги зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, починаючи з 05.04.2024.
В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача «виплачувати» щомісячну страхову виплату, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, що така виплата не буде здійснюватися після набрання судовим рішенням законної сили, отже, вимоги в цій частині є передчасними, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому, суд відмовляє в їх задоволенні.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.
Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки є звільненим від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.04.2024 №1297310471-2024-1 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, починаючи з 05.04.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код ЄДРПОУ 42098368) призначити та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати потерпілого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, починаючи з 05.04.2024.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат – відсутні.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.