Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
м. Вінниця
08 червня 2026 р.  Справа № 120/3822/26
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Крапівницької Н.Л., 
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до Міністерства освіти і науки України, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Інфоресурс" 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Інфоресурс" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Міністерства освіти і науки України щодо відображення в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, відомостей про то, що поточне здобуття позивачем освіти порушує послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".
Ухвалою від 27.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою запропоновано відповідачам у встановлений строк подати відзиви на позовну заяву. 
31.03.2026 до суду надійшов відзив від Міністерства освіти і науки України, у якому зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, ОСОБА_1 30.09.2022 зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Вінницького національного технічного університету, проте, з 31.08.2023 року його відраховано з цього навчального закладу. 01.09.2025 року позивач повторно зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського.
Представник цього відповідача зауважив, що повторне зарахування на той самий рівень національної рамки кваліфікації означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності на тому самому рівні освіти. У термінах визначення послідовності здобуття освіти це свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку. Саме тому в довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено "Ні, не порушує".
На думку відповідача, не вважається порушенням послідовності здобуття освіти у разі, якщо здобувача освіти було поновлено на навчання або переведено з іншого закладу освіти, а попереднє навчання було за таким же рівнем, що й поточне навчання. 
Окремо у відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що формування та видача довідок про здобувача освіти за даними Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною додатком 9 до Порядку, не відноситься до компетенції відповідачів, а є функцією закладів освіти. Також звернув увагу на те, що його діяльність обмежується технічним адмініструванням Єдиній державній електронній базі з питань освіти та виконанням технічних заходів відповідно до доручень Міністерства освіти і науки України, без самостійного визначення алгоритмів або змісту довідок.
За наведених обставин, на переконання відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
03.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
Письмові пояснення від третьої особи не надходили.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, та оцінивши наявні у ній докази, в їх сукупності, суд встановив наступне.
У 2018 році ОСОБА_1 вступив до Вінницького національного технічного університету для здобуття академічного ступеня «Бакалавр» за спеціальністю «Системний аналіз».
У 2022 році ОСОБА_1 завершив навчання та здобув освітній ступінь «Бакалавра» з системного аналізу, що підтверджується дипломом бакалавра серії НОМЕР_1 виданим Вінницьким національним технічним університетом 30.06.2022.
03.10.2022 ОСОБА_1 зараховано на навчання до Вінницького національного технічного університету для здобуття освітнього ступеня "магістр" на денну форму навчання за спеціальністю "126 інформаційні системи та технології", що підтверджується наявним в матеріалах справи договором витягом з наказу №260-с від 30.09.2022 та договором №0122192 від 28.09.2022.
31 серпня 2023 року ОСОБА_1 - студента 1-го курсу, який здобував ступінь магістра, денної контрактної (договірної) форми навчання факультету ПТА за спеціальністю 126 «Інформаційні системи та технології» (освітня програма: Інформаційні технології аналізу даних та зображень), групи 2ІСТ-22м за невиконання вимог навчального плану, відраховано, що підтверджується архівним витягом №01-02.01/108 з наказу №284-с від 31.08.2023, виданим Вінницьким національним технічним університетом 03.03.2026.
09.02.2026 на ім`я позивача було сформовано довідку №834374 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, у якій зазначено, що позивачем ОСОБА_1 порушено послідовність поточного здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".
05.03.2026 року представником позивача до Міністерства освіти і науки України скеровано заяву з проханням внести в Єдину державну електронну базу з питань освіти інформацію про послідовність здобуття освіти з висвітленням цієї інформації у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти із зазначенням: "Так, не порушує", враховуючи той факт, що позивач раніше не здобув освіту бакалавра і її фактично не має.
На вказаний запит Міністерство освіти і науки України надало відповідь від 13.03.2026 року вих. МОН №3/2225-26, у якій відмовило заявнику у внесенні до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про те, що позивач не порушує послідовність здобуття освіти.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.
Згідно з частинами першою - третьою статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, врегульовано Законом України "Про освіту" від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII (надалі - Закон № 2145-VIII).
Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону №2145-VIII кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Відповідно до частини 2 статті 10 Закону №2145-VIII рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
За приписами частини 2 статті 17 Закону №2145-VIII вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти встановлює Закон України "Про вищу освіту" від 01 липня 2014 року №1556-VII (далі - Закон №1556-VII), згідно з визначенням термінів частини першої статті 1 якого вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти; результати навчання - знання, уміння, навички, способи мислення, погляди, цінності, інші особисті якості, які можна ідентифікувати, спланувати, оцінити і виміряти та які особа здатна продемонструвати після завершення освітньої програми (програмні результати навчання) або окремих освітніх компонентів.
Частина 1 статті 4 Закону про вищу освіту передбачає, що кожен має право на вищу освіту. Громадяни України вільні у виборі закладу вищої освіти, форми здобуття вищої освіти і освітньої програми.
Здобувачами вищої освіти у розумінні пункту 1 частин другої статті 61 Закону №1556-VII є студент - особа, зарахована до вищого навчального закладу з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.
Рівні та ступені вищої освіти визначає стаття 5 Закону №1556-VII, частина перша якої встановлює, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Відповідно до частин 2, 4 статті 5 Закону про вищу освіту здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Бакалавр ? це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня бакалавра на основі освітнього ступеня молодшого бакалавра або на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти. 
Особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
Магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов`язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків. Особа має право здобувати ступінь магістра за умови наявності в неї ступеня бакалавра.
За змістом частин 1, 2 статті 6 Закону про вищу освіту атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).
Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.
Норми частин 1, 2, 5 та 6 статті 7 Закону №1556-VII містять положення про те, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.
Документ про вищу освіту видається закладом вищої освіти лише за акредитованою відповідно до цього Закону освітньою програмою.
Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що нормативне визначення поняття «послідовності поточного здобуття освіти» у законодавство не містить, однак зі змісту норм частини 2 статті 10 Закону про освіту розуміється, зокрема, що перший (бакалаврський) рівень вищої освіти є вищим за раніше здобутий особою рівень повної загальної середньої освіти й така послідовність здобуття освіти відповідає положенням зазначеної статті.
При цьому передбачено, що особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію, присуджується відповідний ступінь вищої освіти, у тому числі бакалавр, та видається документ про вищу освіту, зокрема, диплом бакалавра. З моменту отримання документа про вищу освіту особа вважається такою, що завершила навчання і фактично здобула вищу освіту за відповідним ступенем.
Натомість магістерський рівень вищої освіти передбачає поглиблене вивчення спеціальності, оволодіння складними теоретичними та практичними аспектами професії, розвиток аналітичного мислення, здатності до самостійного прийняття рішень, а також формування навичок проведення наукових досліджень та застосування інноваційних підходів у професійній діяльності. Крім того, здобуття ступеня магістра у багатьох сферах є обов`язковою передумовою для доступу до окремих посад, кар`єрного зростання.
Аналіз процитованих норм чинного законодавства свідчить про те, що освітній ступінь магістра присуджується лише у разі успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, за наслідком чого здобувачу такої освіти видається відповідний документ, який підтверджує здобуття саме цього рівня вищої освіти.
Так, за обставинами цієї справи позивач у 2022 році завершив навчання та здобув освітній ступінь «Бакалавра» з системного аналізу, що підтверджується дипломом бакалавра серії НОМЕР_1 виданим Вінницьким національним технічним університетом 30.06.2022.
В подальшому, на підставі рішення приймальної комісії від 30.09.2022, протокол №32, з 03 жовтня 2022 ОСОБА_1 був зарахований на навчання за освітньо-професійною програмою «Магістр» на денну форму навчання за спеціальністю « 126 Інформаційні системи інтелектуальних інформаційних технологій та технології» автоматизації у факультету Вінницький національний технічний університет, що підтверджується архівним витягом з наказу №260-с від 30.09.2022 Вінницького національного технічного університету та договором №0122192 про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти за освітньою/науковою програмою «Магістр» від 28.09.2022.
Однак, 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 - студента 1-го курсу, який здобував ступінь магістра, денної контрактної (договірної) форми навчання факультету ПТА за спеціальністю 126 «Інформаційні системи та технології» (освітня програма: Інформаційні технології аналізу даних та зображень), групи 2ІСТ-22м за невиконання вимог навчального плану було відраховано, що підтверджується архівним витягом №01-02.01/108 з наказу №284-с від 31.08.2023, виданим Вінницьким національним технічним університетом 03.03.2026.
Позивач подав документи для зарахування на навчання і, в подальшому, наказом про зарахування від 01.09.2025 був зарахований до складу студентів Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського для здобуття вищої освіти за другим (магістерським) рівнем вищої освіти за спеціальністю Л5 «Професійна освіта» (А5.39 Цифрові технології), де на даний час продовжує навчання.
Отже, із встановлених судом фактичних обставин справи випливає, що позивач, не здобувши освітній ступінь магістра у Вінницького національного технічного університету, адже 31.08.2023 був відрахований з цього університету.
Суд зазначає, що Порядком №560 передбачено саме попереднє здобуття освіти, а не процес навчання без закінчення повного освітнього курсу. Аналогічний припис містить п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На переконання суду, належним свідоцтвом про здобутий рівень вищої освіти є диплом. Як убачається з матеріалів справи, позивач має диплом бакалавра, а станом на розгляд справи здобуває рівень освіти магістр, що не суперечить послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».
Відтак зазначення у довідці від 09.02.2026 №834374 про здобувача освіти за даними ЄДЕБО щодо ОСОБА_1 інформації про те, що поточне здобуття ним освіти порушує послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", не відповідає дійсності та положенням чинного законодавства.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 200/5372/24.
Вирішуючи питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону про освіту у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система Єдина державна електронна база з питань освіти.
Згідно з частиною 5 статті 74 Закону про освіту держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.
Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратор Електронної бази:
- здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази;
- відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі;
- забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази;
- проводить навчання для роботи з Електронною базою;
- здійснює інші заходи, передбачені законом.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 74 Закону про освіту положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, що затверджене наказом МОН України від 08 червня 2018 року № 620, власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором державне підприємство "Інфоресурс", що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.
Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО. Водночас за правилами пункту 2 розділу ІІІ Положення про ЄДЕБО інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Положення про ЄДЕБО розпорядник ЄДЕБО:
1) вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО;
2) здійснює контроль за забезпеченням захисту інформації в ЄДЕБО згідно із законодавством;
3) використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством;
4) вносить до ЄДЕБО інформацію щодо:
- ліцензування (рішення про видачу, анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності, звуження, розширення освітньої діяльності) суб`єктів освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності;
- результатів перевірок, ініційованих розпорядником ЄДЕБО, щодо дотримання суб`єктами освітньої діяльності ? ліцензіатами ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності;
- акредитації спеціальностей, напрямів підготовки у закладах освіти, освітньо професійних програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів освітньокваліфікаційного рівня "молодший спеціаліст", а також освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти (до затвердження положення про акредитацію освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти);
- іншу інформацію, визначену законодавством;
5) забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим-сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису;
6) встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО;
7) визначає:
- перелік інформації, доступ до якої надається уповноваженим суб`єктам;
- вартість послуг з організації та підтримання доступу до ЄДЕБО, а також інших послуг, пов`язаних з ЄДЕБО та її реєстрами, що надаються технічним адміністратором ЄДЕБО.
Отже, за наведеного нормативного регулювання слідує, що саме Міністерство освіти і науки України є відповідальною особою за організаційне забезпечення ЄДЕБО та встановлення вимог апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО.
Варто зауважити, що під час розгляду справи №200/5372/24 в касаційному порядку постало питання й про належного відповідача і Верховний Суд констатував, що формування довідки про здобувача освіти відбувається автоматизовано згідно із закладеними у Єдиній державній електронній базі з питань освіти алгоритмами та є результатом виконання Міністерством освіти і науки України закріплених за ним у законі повноважень як розпорядника Єдиної державної електронної бази з питань освіти та володільця наявної у ній інформації.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Міністерством освіти і науки України протиправно відмовлено у внесенні на вимогу позивача змін до відомостей, що містяться в ЄДЕБО, щодо факту дотримання ним послідовності навчання, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а тому, Міністерство освіти і науки України слід зобов`язати сформувати нову довідку з Єдиної державної електронної бази з питань освіти позивачу із зазначенням відомостей про послідовність отримання освіти, а саме, «Так, не порушує».
В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до положень статей 9, 90 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В : 
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо формування довідки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, яка видана ОСОБА_1 , із зазначенням відомостей про послідовність отримання освіти "ні, порушує".
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України сформувати нову довідку з Єдиної державної електронної бази з питань освіти із зазначенням відомостей про послідовність отримання ОСОБА_1 освіти, зазначивши відомості: "так, не порушує".

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (про. Лікарняний, 4, с. Махнівка, Хмільницький район, Вінницька область, РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: Міністерство освіти і науки України (прос. Берестейський, 10, м. Київ, код ЄДРПОУ 38621185)
Третя особа: Державне підприємство "Інфоресурс" (вул. О. Довженка, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 37533381)

Суддя підпис  Крапівницька Н. Л.
Згідно з оригіналом Суддя
Секретар: