Справа № 274/2508/25 Провадження № 2/0274/329/26	

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.26 р.	м. Бердичів	

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі – Суд), за участю секретарів судового засідання Руденченко В.С., Бондарчук Н.О., Ніколайчук О.І,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", представником якого є Грибанов Д.В.,	
до	ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,	
про	стягнення заборгованості,	

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі – Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , у розмірі 16 194,77 грн., та заборгованість за договором позики № 4176322 від 03.12.2023 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 , у розмірі 16 690,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що Товариство на підставі договорів факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними договорами, грошові зобов`язання за останніми з повернення позики, кредиту та сплати процентів ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим має заборгованість.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник висловили свою остаточну позицію щодо предмета спору (яка відрізнялася від викладеної у відзиві від 18.08.2025 р.), за якою позов в частині стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. визнають повністю, а в частині стягнення заборгованості за договором позики № 4176322 від 03.12.2023 р. визнають частково, а саме – у розмірі заборгованості 4 635,50 грн., яка складається з тіла позики – 3 650,00 грн., та процентів, нарахованих за користування позикою – 985,50 грн., тобто у межах строку кредитування позикою, визначеного цим договором.
Судом з`ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 (Споживач) укладено договір про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. (з додатком), за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" зобов`язалось надати Споживачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 360 дні зі сплатою процентів кожні 30 днів, за користування кредитом нараховуються проценти: стандартна процентна ставка – 1,99% в день у межах строку кредиту, знижена процента ставка – 0,498% в день, яка застосовується за умов, наведених у договорі, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (а. с. 9 – 16). 
Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір позики № 4176322 від 03.12.2023 р. (з додатком), за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надати Позику) у розмірі 3 650,00 грн. на строк 30 днів (Строк Позики) (дата повернення Позики – 02.01.2024 р.) шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми Позики, базова процента ставка за перший день користування Позикою – 26,71%, базова процента ставка з другого дня за користування Позикою до дати повернення позики – 3,0% за день (а. с. 34 – 37).
Між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" укладено договір факторингу № 27092024 від 27.09.2024 р., складено відповідний реєстр боржників та підписано відповідний акт прийому-передачі реєстру боржників, на підставі яких право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , перейшло до Товариства (а. с. 20 – 24).
Між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р., додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 р., додаткову угоду № 24 від 16.05.2024 р., додаткову угоду № 28 від 30.05.2024 р. до нього, складено відповідний реєстр боржників та підписано відповідний акт прийому-передачі реєстру боржників, на підставі яких право грошової вимоги за договором позики № 4176322 від 03.12.2023 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 , переходить до Товариства (а. с. 38 – 44).
Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що до Товариства перейшло право грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р., та право грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" до ОСОБА_1 за договором позики № 4176322 від 03.12.2023 р.
З постанов Верховного Суду випливає, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості (наприклад, постанова від 20.05.2022 р. у справі № 336/4796/18).
Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення, платіжної інструкції тощо), на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме – чи виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" перед ОСОБА_1 грошове зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. (чи надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000,00 грн. шляхом їх перерахування на рахунок ОСОБА_1 ), та чи виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" перед ОСОБА_1 грошове зобов`язання за договором позики № 4271979 від 09.07.2023 р. (чи надано ОСОБА_1 позику у розмірі 3 650,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 ).
Однак, оскільки ОСОБА_1 позов в частині вимоги про стягнення заборгованості у розмірі тіла кредиту та тіла позики визнається, то Суд виходить з того, що наведені у попередньому абзаці грошові зобов`язання були виконані. 
З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. та документа без назви, який, зважаючи на його зміст, являє собою розрахунок заборгованості за договором позики № 4271979 від 09.07.2023 р. випливає, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошові зобов`язання за вказаними договорами (а. с. 25 – 28, 45 – 47).
ОСОБА_1 не заперечила, що розмір її заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. становить 16 194,77 грн., та складається з тіла кредиту – 5 009,50 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 11 185,27 грн., як це зазначено у картці обліку договору (розрахунку заборгованості) про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. (а. с. 25 – 28).
ОСОБА_1 не заперечила, що розмір її заборгованості за договором позики № 4271979 від 09.07.2023 р. становить 4 635,50 грн., та складається з тіла позики – 3 650,00 грн., та процентів, нарахованих за користування позикою – 985,50 грн.
У документі без назви, який, зважаючи на його зміст, являє собою розрахунок заборгованості за договором позики № 4271979 від 09.07.2023 р., зазначено, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим договором становить 16 690,00 грн. та складається з тіла позики – 3 650,00 грн., та процентів за користування позикою – 13 040,00 грн. (а. с. 45 – 47).
З вказаного розрахунку випливає, що проценти нараховані і після закінчення строку надання позики, а саме – після 02.01.2024 р., розмір цієї частини процентів становить 12 054,50 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 зроблено висновок про те, що, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.
Тобто нарахування процентів за договором позики № 4271979 від 09.07.2023 р. після закінчення строку надання позики (30 днів), а саме – після 02.01.2024 р., є безпідставним.
Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що заборгованість ОСОБА_3 за договором позики № № 4271979 від 09.07.2023 р. становить 4 635,50 грн., вона складається з тіла позики – 3 650,00 грн., та процентів, нарахованих за користування позикою – 985,50 грн. (що також відповідає додатку № 1 до вказаного договору, а. с. 37).
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства підлягає частковому задоволенню, а саме – на його користь з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за:
– договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. у розмірі 16 194,77 грн.; 
– договором позики № 4176322 від 03.12.2023 р. у розмірі 4 635,50 грн.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 1 918,03 грн. (судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, пропорційну розміру задоволених позовних вимог а. с. 6, 7).
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 – 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2, код ЄДРПОУ 35625014) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП (за даними позовної заяви) 3660407047) задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 7312138 від 26.11.2023 р. у розмірі 16 194,77 грн., та заборгованість за договором позики № 4176322 від 03.12.2023 р. у розмірі 4 635,50 грн.
3. У задоволенні іншої частини позову відмовити. 
3.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 1 918,03 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя         В.В. Корбут