УХВАЛА

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 760/7922/25
провадження № 51-2226 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2026 року,
встановив:

Солом`янський районний суд м. Києва вироком від 23 липня 2025 року  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за частиною другою статті 194 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і встановив іспитовий строк тривалістю 1 рік, поклав на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
Постановив цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити. Стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 209 386 грн, моральну шкоду в сумі 300 000 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 12 000 грн.
Київський апеляційний суд ухвалою від 02 березня 2026 року, посилаючись на частину 2 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), закрив апеляційне провадження.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків, оскільки ним не дотримано вимог частин 2, 5 статті 427 КПК.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Також, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. 
У частині 1 статті 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
При цьому, згідно з частиною 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Тобто, предметом розгляду у вказаному касаційному провадженні може бути ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, яка перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. 
Водночас, зміст касаційної скарги захисника зводиться, окрім іншого, до незаконності вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, що, з огляду на вимоги статті 424 КПК, не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки таке рішення не переглядалось по суті в суді апеляційної інстанції.
Отже, захиснику слід звернути увагу на положення статті 424 КПК та визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою.
До того ж, відповідно до вимог статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
змінити судове рішення.
Однак прохальна частина касаційної скарги захисника викладена не у відповідності до положень статті 436 КПК та без врахування положень статті 424 КПК. 
Крім того, захисником додано до касаційної скарги вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2026 року, отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень, які є деперсоніфікованими, з яких неможливо ідентифікувати осіб. 
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд 

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2026 року залишити без руху, надавши йому сім днів строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3