ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року
м. Київ

справа № 317/3481/21
провадження № 61-14981св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., 
Кочеткової І. В., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 , в якому просив:
- визнати незаконними та скасувати рішення Долинської сільської ради від 20 квітня 2021 року № 29 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області» і від 16 вересня 2021 року № 30 «Про затвердження технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності в с. Розумівка, Долинська сільська рада Запорізька область, Запорізький район, в межах населених пунктів»;
- скасувати в Державному земельному кадастрі державні реєстрації земельних ділянок площею 0,1087 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1120, площею 0,0659 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1121 та площею 0,0754 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1122, з цільовим призначенням для будівництва 
і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , здійснені 02 вересня 2021 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ФОП ОСОБА_3 від 23 червня 2021 року;
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0754 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1122, номер запису про право власності 44483900, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60956540 від 18 жовтня 2021 року, здійснену державним реєстратором виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Дьомушкіним Р. В.;
- припинити право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0754 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1122, номер запису про право власності 44483900, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60956540 від 18 жовтня 2021 року.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Долинської сільської ради від 
20 квітня 2021 року № 29 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області».

Визнано незаконним та скасовано рішення Долинської сільської ради від 
16 вересня 2021 року № 30 «Про затвердження технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності в с. Розумівка, Долинська сільська рада Запорізька область, Запорізький район в межах населених пунктів».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2024 року, ОСОБА_1 і Долинська сільська рада оскаржили їх в апеляційному порядку.

У жовтні 2025 року Долинська сільська рада подала до апеляційного суду клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 317/385/22 за позовом Долинської сільської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Карташова Т. М., про визнання недійсним договору, внесення виправлень, зобов`язання вчинити певні дії.

Клопотання мотивоване доцільністю зупинення розгляду цієї справи 
№ 317/3481/21 до вирішення по суті іншої справи № 317/385/22, оскільки у ній ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 16 грудня 
2024 року за клопотанням позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, висновок якої матиме значення для розгляду цієї справи, оскільки недоцільним на теперішній час у цій справі, яка розглядається з 2021 року, 
є призначення за клопотанням Долинської сільської ради будь-якої експертизи на спростування висновку судового експерта Таран О. С. 
№ 0907/25 судової земельно-технічної експертизи від 17 жовтня 2025 року, підготовленого в порядку частини третьої статті 102 ЦПК України на замовлення ОСОБА_1 , в частині спростування розміру земельної ділянки, необхідного ОСОБА_1 під сараєм літ. «Б», розташованим на земельній ділянці з кадастровим номером 2322188400:07:002:1121 за адресою: АДРЕСА_1 , та для обслуговування останнього.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року клопотання Долинської сільської ради задоволено.

Провадження у цій справі № 317/3481/21 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 317/385/22.

Суд вказав, що оскільки Долинська сільська рада не визнає законність сараю літ. «Б», самочинне будівництво та у подальшому незаконне відчуження його за оспорюваним договором сторін вже є предметом експертного дослідження, яке вже проводиться на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 16 грудня 2024 року, залишеної без змін Запорізьким апеляційним судом 26 лютого 2025 року, суд уважав за доцільне зупинити провадження у цій справі до розгляду справи 
№ 317/385/22 у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення справи № 317/385/22.

Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги

28 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що наявність спору про визнання сараю об`єктом самочинного будівництва та його знесення дає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити під час розгляду цієї справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги. Заявник вказує, що апеляційний суд не зазначив, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи 
№ 317/385/22, чи є ці справи пов`язані спільним предметом або підставою та яким чином рішення у справі № 317/385/22 може вплинути на вирішення цієї справи. Заявник звертає увагу на те, що підстави для зупинення провадження у цій справі до розгляду справи № 317/385/22 стосуються оцінки конкретного доказу, яка може бути здійснена апеляційним судом незалежно від обставин та результатів розгляду справи № 317/385/22. Зупинивши провадження 
у справі, апеляційний суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Інші аргументи учасників справи

17 грудня 2005 року Долинська сільська рада подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що питання законності спорудження сараю та його належності до об`єкта нерухомого майна безпосередньо впливає на правову оцінку фактів у справі, що переглядається, оскільки у разі, якщо суд встановить, що сарай зведено без належних правових підстав та дозвільних документів, така споруда не може бути врахована при визначенні меж і площі земельної ділянки, а також при визначені складу об`єкта нерухомого майна.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Запорізького районного суду Запорізької області.

27 березня 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнитиз таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Апеляційний суд встановив, що у провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває справа № 317/385/22 за позовом Долинської сільської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Карташова Т. М., про визнання недійсним договору, внесення виправлень, зобов`язання вчинити певні дії, а відтак, на переконання колегії суддів апеляційного суду, розгляд справи, у якій подано апеляційні скарги, 
є об`єктивно неможливим до ухвалення рішення у справі № 317/385/22.

Водночас такий висновок суду, на переконання колегії суддів, 
є необґрунтованим, оскільки, визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до згаданої вище норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на наведене для вирішення питання про зупинення провадження 
у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає 
в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів 
у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

У пункті 8 статті 129 Конституції України закріплено, що однією 
з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У справі, яка переглядається, предметом спору є визнання незаконними та скасування рішень, скасування державних реєстрацій земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку, а підставою для зупинення апеляційного провадження у справі став факт призначення у справі 
№ 317/385/22 судом судової будівельно-технічної експертизи.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд апеляційної інстанції не врахував, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність зупинити провадження у справі виникає 
у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Згідно з частинами першою - третьою, шостою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На переконання колегії суддів, помилковим є висновок суду апеляційної інстанції щодо того, що наявність спору про визнання недійсним договору, внесення виправлень, зобов`язання вчинити певні дії виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити під час розгляду цієї справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, 
у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року (провадження № 6-1957цс16), постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) та постановах Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 (провадження 
№ 61-18470св21), від 14 серпня 2024 року у справі № 466/12606/21 (провадження № 61-6369св24).

За таких обставин апеляційний суд зробив помилковий висновок про зупинення провадження, і оскаржена ухвала апеляційного суду перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає, що висновок апеляційного суду про зупинення апеляційного провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 317/385/22 є помилковим з огляду на те, що, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та зупинивши його на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, апеляційний суд порушив зазначені норми процесуального права.

При вирішенні клопотання щодо зупинення апеляційного провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд має враховувати норми статті 367 ЦПК України, якою регламентуються межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, й не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у разі, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд 
є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись викладеним, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню, 
а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська   	
Судді: 	А. Ю. Зайцев   	
	Є. В. Коротенко   	
	В. М. Коротун  	
	М. Ю. Тітов