ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2026 р. Справа№ 925/177/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Суліма В.В. 
Гаврилюка О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)»
на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026, повний текст якого складений 23.03.2026,
у справі № 925/177/26 (суддя Гладун А.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут»
до Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство «Черкасиобленерго»
про стягнення 481 308,45 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Державної установи "Старобабанівська виправна колонія (№92)" (далі-відповідач) про стягнення боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 479 770,56 грн, 3% річних у розмірі 1 537,89 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав зобов`язання за договором та не сплатив за спожиту електроенергію, у зв`язку з чим у нього вникла заборгованість у грудні 2025 році у розмірі 479 770,56 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 1 537,89 грн 3% річних за період з 03.01.2026 до 10.02.2026.
Одночасно з позовною заявою позивач подав клопотання, у якому просив залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Черкасиобленерго". 
В обґрунтування клопотання про залучення третьої особи позивач вказав, що всі розрахунки між відповідачем та позивачем здійснюються за даними про обсяги розподіленої (купленої) електричної енергії, отриманими від оператора системи розподілу - Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" відповідно до пунктів 4.3, 4.12 та 9.5.2 ПРРЕЕ. Позивач ствердив, що під час розгляду справи може виникнути необхідність у наданні доказів та додаткових пояснень щодо встановлення обсягів спожитої електричної енергії відповідачем, вірності зняття показників та передачі даних показників. Отже, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки АТ "Черкасиобленерго".
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.02.2026 відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство "Черкасиобленерго".
27.02.2026 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив прийняти до розгляду вказану заяву та стягнути з відповідача на користь позивача 73 483,20 грн - боргу за спожиту електричну енергію за грудень 2025 року, 235,55 грн - 3 % річних, 2662,40 грн - судового збору. А також позивач просив повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3113,30 грн як надмірно сплачений. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду та ухвалено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням розміру позовних відповідно до поданої позивачем заяви.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Державної установи "Старобабанівська виправна колонія (№92)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" 73 483,20 грн боргу, 235,55 грн - 3% річних, 2 662,40 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3113,30 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією №72 від 11.02.2026.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 10.04.2026 через підсистему «Електронний суд» відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі №925/177/26 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що спірна заборгованість сформована за рахунок обсягів електричної енергії, поставлених поза межами умов укладеного договору. При цьому відсутні будь-які правові підстави, які б породжували відповідне грошове зобов`язання.
Також скаржник зауважує, що закупівля електричної енергії здійснюється виключно на підставі договору, укладеного за результатами відповідної процедури закупівлі та визначенням чітких обсягів та вартості. Зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема збільшення обсягів закупівлі, допускається лише у випадках, прямо передбачених законом. Збільшення загальної суми договору після його підписання не допускається. Відповідач є державною установою, що фінансується з державного бюджету. 
Разом з цим, апелянт вважає, що відсутні правові підстави для нарахування 3% річних, оскільки відсутнє належне грошове зобов`язання щодо спірних обсягів.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

У свою чергу 04.05.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
Позивач вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в якому з`ясовано та надано правильну оцінку всім обставинам справи, а відтак таким, що не підлягає скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2026 апеляційну скаргу Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г. суддів: Сулім В.В., Крижний О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 апеляційну скаргу Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 залишено без руху.
21.04.2026 від Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» надійшла заява про усунення недоліків зі сплати судового збору у розмірі 798,72 грн (платіжна інструкція №254 від 16.04.2026).
22.04.2026 від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами сплати судового збору у розмірі 3 993,60 грн ( платіжна інструкція від 21.04.2026).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2026, у зв`язку з перебування судді Крижного О.М. у відрядженні, апеляційну скаргу Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г. суддів: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). 
З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету сторін, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №925/177/26 розглядалась протягом розумного строку.
Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
26.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (учасник) та Державна установа "Старобабанівська виправна колонія (№92)" (замовник) уклали договір про постачання електричної енергії споживачу №71031003260. 
Відповідно до п.1.1, цей договір про закупівлю електричної енергії (далі - договір) є домовленість сторін, за якою передбачається постачання обсягу фактичного споживання електричної енергії замовнику учасником на умовах універсальної послуги.
Згідно із п. 2.1 договору учасник продає електричну енергію (ДК 021:2015: код 09310000-5- електрична енергія) замовнику для забезпечення потреб електроустановок, а замовник оплачує учаснику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі відповідно до умовам цього договору.
Пунктом 5.12 договору встановлено, що строки та форма оплати розрахунків визначаються комерційною пропозицією.
Відповідно до п. 6.2.2 договору замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату фінансових зобов`язань за цим договором відповідно до його умов.
Згідно з пунктом 5 Комерційної пропозиції "Універсальна послуга" (додатком 3 до договору) остаточний розрахунок за фактично поставлену (спожиту) електричну енергію споживач зобов`язаний провести (здійснити) в термін не пізніше 5 робочих днів від дня отримання рахунка. 
26.12.2025 Державна установа "Старобабанівська виправна колонія (№92)" звернулася до ТОВ "Черкасиенергозбут" із листом-приєднання до договору про закупівлю електричної енергії споживачу (додаток №1), керуючись Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, та ознайомившись з умовами договору про закупівлю електричної енергії, повідомляє про вибір Комерційної пропозиції "Вільна ціна бюджет" з такими нижченаведеними даними: замовник приєднується до умов договору на об`єкті споживача - Старобабанівська виправна колонія за адресою: с. Старі Бабани, Уманський район, код точок обліку: 62Х805698090427V з початком постачання з 01.12.2025.
Відповідно до пункту 6 Комерційної пропозиції споживач зобов`язаний отримати від постачальника рахунки планового платежу та остаточного розрахунку (далі рахунки) та акт (акти) прийняття - передавання товарної продукції за розрахунковий період та впродовж 3 (трьох) робочих днів з дня їх отримання підписати їх та повернути постачальнику.
На виконання умов договору, позивач виставив відповідачу рахунок на оплату від 24.12.2025 №71031003260 за грудень 2025 року на суму 664 653,60 грн. У рахунках позивач вказав термін оплати протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку. Вказаний рахунок відповідач отримав 26.12.2025. 
26.12.2025 сторони склали та підписали акти прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 року, згідно з яким постачальник передав електричну енергію, а споживач прийняв та використав електричну енергію у грудні 2025 року в обсязі 153 855 кВт*год. вартістю 664 653,60 грн з ПДВ. 
В актах звірки взаємних розрахунків за надані послуги з постачання електричної енергії станом на 26.12.2025 та станом на 31.12.2025 сторони підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 479 770,56 грн. 
30.01.2026 позивач звернувся до оператора системи розподілу ВСП "Уманські енергетичні мережі" АТ "Черкасиобленерго" з листом №03Ц-48-2026, у якому просив підтвердити обсяг спожитої електричної енергії відповідачем у грудні 2025 року. 
У листах №2.15/4179 від 25.09.2025, №2.15/4713 від 29.10.2025 та №2.15/5641 від 28.11.2025 відповідач просив припинити дію договорів, а саме договору від 01.01.2025 припинити з 01.10.2025, від 17.10.2025 - з 01.11.2025, від 17.11.2025 - з 01.12.2025. 
30.01.2026 ВСП "Уманські енергетичні мережі" АТ "Черкасиобленерго" надіслало позивачу листа №328/28-2026, у якому повідомило про розподіл відповідачу електричної енергії у грудні 2025 року в обсязі 153855 кВт*год. 
За розрахунком позивача відповідачу у грудні 2025 року поставлено електричну енергію у загальному обсязі 153855 кВт*год. на загальну суму 664 653,60 грн. Відповідач сплатив позивачу 591 170,40 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 12.12.2025 №675, від 26.12.2025 №787-789. 
Звертаючись з позовною заявою позивач зазначив, що заборгованість відповідача перед ним за поставлену електричну енергію у грудні 2025 року, та просив стягнути з останнього становить 73 483,20 грн, що підтверджується розгорнутими балансами за активну електричну енергію за період з 01.11.2025 до 31.12.2025 та за період з 01.12.2025 до 31.12.2025. 
Крім того, за розрахунком позивача розмір 3% річних становить 235,55 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 03.01.2026 до 10.02.2026 за 39 днів (73 483,20 х 3 х 39 днів прострочення : 365 : 100). 
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі 925/177/26 позов задоволено повністю.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно із частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Судом першої інстанції встановлено, що передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про закупівлю електричної енергії.
Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати за поставлену електричну енергію у грудні 2025 року у розмірі 73 483,20 грн.
Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.
Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 статті 714 Цивільного кодексу України).
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. (далі - Правила, ПРРЕЕ), ці Правила егулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі- продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.п. 2 п. 5.5.5. Правил, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника (п. 6.1.21 ПРРЕЕ).
Отже, Правилами роздрібного ринку електричної енергії на споживача покладено чіткий обов`язок щодо остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію з електропостачальником навіть у разі якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозовані.
Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару, а продавець зобов`язаний передати у власність покупця оплачений товар.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Частиною 1 статті 526 передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Умови договору про закупівлю електричної енергії розроблені відповідно до ПРРЕЕ.
На підставі укладеного сторонами договору у позивача виник обов`язок надати відповідачу послуги з передачі електричної енергії.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свій обов`язок та поставив відповідачу електричну енергію у грудні 2025 року вартістю 664 653,60 грн на підставі підписаного сторонами акту прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 року, згідно з яким постачальник передав електричну енергію, а споживач прийняв та використав електричну енергію у грудні 2025 року в обсязі 153855 кВт*год. вартістю 664 653,60 грн з ПДВ.
У свою чергу, на підставі укладеного сторонами договору у відповідача виник у обов`язок сплатити позивачу за прийняту електричну енергію.
Відповідно до пункту 6.2.2 договору замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату фінансових зобов`язань за цим договором відповідно до його умов.
Згідно з пунктом 5 Комерційної пропозиції "Універсальна послуга" (додатком 3 до договору) остаточний розрахунок за фактично поставлену (спожиту) електричну енергію позивач зобов`язаний провести (здійснити) в термін не пізніше 5 робочих днів від дня отримання рахунка.
Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату від 24.12.2025 №71031003260 за грудень 2025 року на суму 664 653,60 грн. У рахунку позивач вказав термін оплати протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку. Відповідач отримав рахунок 26.12.2025.
Строк виконання відповідачем грошового зобов`язання погоджений сторонами і становить 5 робочих днів від дня отримання рахунку, тобто до 02.01.2026.
Відповідач відповідно до платіжних інструкцій від 26.12.2025 №778, №787 та №789 на загальну суму 591 170,40 грн сплатив за договором про закупівлю електричної енергії №710310032602 від 26.12.2025 за спожиту електричну енергію у грудні 2025 року. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача залишилась у розмірі 73 483,20 грн.
Суд першої інстанції встановив, що відповідач не здійснив оплату спожитої електричної енергії за грудень 2025 року у зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість у розмірі 73 483,20 грн.
Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 73 483,20 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що спірна заборгованість сформована за рахунок обсягів електричної енергії, поставлених поза межами умов укладеного договору. При цьому, відсутні будь-які правові підстави, які б породжували відповідне грошове зобов`язання, з огляду на наступне.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.п. 2 п. 5.5.5. Правил, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника (п. 6.1.21 ПРРЕЕ).
Отже, Правилами роздрібного ринку електричної енергії на споживача покладено чіткий обов`язок щодо остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію з електропостачальником навіть у разі якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозовані.
ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» спожила електричну енергію в обсязі більшому аніж визначено п. 5.5 договору про закупівлю електричної енергії № 71031003260 від 26.12.2025, тому у відповідності до норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, відповідач зобов`язаний здійснити оплату за таку спожиту електричну енергію, зокрема враховуючи те, що споживач погодився як з обсягом спожитої електричної енергії, так і з вартістю такої спожитої електричної енергії, що підтверджується підписаними актами прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 року та актами звірки взаємних розрахунків за надані послуги з постачання електричної енергії станом на 26.12.2025 та станом на 31.12.2025.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що згідно із п. 6.2.6 договору, замовник має право не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єктів замовника письмово повідомити учасника про розірвання договору та розрахуватися за електричну енергію, включаючи день звільнення.
Проте, у матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення відповідача про припинення користування електричною енергією за 20 робочих днів, як це визначено умовами договору (п.6.2.6) і як наслідок позивач не припинив здійснювати постачання електричної енергії до об`єктів споживача.
Зокрема, відповідач у разі відсутності потреби у постачанні електричної енергії, не був позбавлений можливості припинити споживати таку електричну енергію, чим фактично виявив би свою незгоду на постачання електричної енергії, проте матеріали справи містять належні докази, які підтверджують не лише факт споживання електричної енергії згідно з умовами укладеного договору, а й підтверджують той факт, що відповідач отримував та підписував усі розрахункові документи до договору про закупівлю електричної енергії № 71031003260 від 26.12.2026.
Щодо доводів відповідача про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та вимог бюджетного законодавства, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке. 
Стаття 617 ЦК України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Тобто, з наведеного полягає, що відсутність надходжень бюджетних коштів не нівелює обов`язку з оплати послуг за відповідним правочином.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 923/1292/16, від 23.03.2018 по справі № 904/6252/17, від 28.01.2019р. по справі № 917/611/18.
Неоплата відповідачем послуг з постачання електричної енергії наданих ТОВ «Черкасиенергозбут», призводить до порушення принципів справедливості та добросовісності у господарських зобов`язаннях.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17).
Суперечлива поведінка ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» полягає у тому, що відповідачем отримано послугу в повному обсязі (що підтверджується підписанням актів), не виконано зобов`язання з оплати за отриману послугу, проте заперечуються підстави для стягнення 3 % річних, що є встановленою договором та Цивільним кодексом України мірою відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань. 
ТОВ «Черкасиенергозбут», укладаючи договір про закупівлю електричної енергії № 71031003260 від 26.12.2025, мало всі підстави вважати (законні очікування), що контрагент (ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)») виконуватиме свої зобов`язання з оплати отриманих послуг, а у разі невиконання взятих на себе зобов`язань буде нести відповідальність передбачену договором № 71031003260 від 26.12.2025, чого не відбулось, що свідчить про недобросовісність дій відповідача.
Укладаючи договір про закупівлю електричної енергії № 71031003260 від
26.12.2025 з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», позивач мав правомірні очікування на добросовісність відповідача у виконанні взятих на себе зобов`язань щодо оплати послуг з постачання електричної енергії, але останній не лише не виконав такі зобов`язання, а й змінив свою поведінку, що відображається у тому, що попередньо визнав наявну заборгованість шляхом підписання актів прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025, актів звірки взаємних розрахунків за надані послуги з постачання електричної енергії станом на 26.12.2025 та станом на 31.12.2025, проте у добровільному порядку не виконав грошові зобов`язання.
Крім того, позивач, за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 03.01.2026 до 10.02.2026 за 39 днів, нарахував та просив стягнути з відповідача 235,55 грн 3% річних (73483,20 х 3 х 39 днів прострочення : 365 : 100). 
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. 
Перевіривши розрахунок позивача 3 % річних колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його відповідність періоду нарахування та сумі боргу, а також методиці нарахування щодо застосування статті 625 ЦК України.
Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 235,55 грн 3% річних за період з 03.01.2026 до 10.02.2026.
Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування 3% річних, оскільки, на його думку, відсутнє грошове зобов`язання щодо спірних обсягів, колегія суддів вважає їх безпідставними, враховуючи те, що згідно з підписаним договором про закупівлю електричної енергії, актами прийняття-передавання товарної продукції, рахунками остаточного розрахунку, актами звірки взаємних розрахунків за грудень 2025 року між сторонами виникли правовідносини, в межах яких ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» зобов`язана сплатити ТОВ «Черкасиенергозбут» вартість спожитої електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами договору. Отже, на підставі вищезазначених документів підтверджується виникнення та існування грошового зобов`язання. 
Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 у справі № 925/177/26 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».
4. Матеріали справи №925/177/26 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк