Справа № 607/5099/26
Провадження № 2/211/4399/26

РІШЕННЯ
іменем України

03 червня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді – Ніколенко Д.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,
встановив:
позивач Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» (далі - ТзОВ «СГ «ОБЕРІГ») звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача  ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача 8 991,69 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, а також просить стягнути інфляційні витрати в сумі 1 014,95 грн, 3% річних у сумі 273,49 грн, пеню в сумі 2 641,25 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 12.10.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю Kia Cee'd державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. У судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу Kia Cee'd державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210366176. Транспортний засіб Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 був застрахований відповідно до Договору добровільного страхування у ПАТ "Страхова компанія "УСГ". Відповідно до рахунку СТО вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 складає 8 962,00 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування ПАТ "Страхова компанія "УСГ" здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 в розмірі 7 562,00 грн. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, ПАТ "Страхова компанія "УСГ" набуло права вимоги до винної особи, в результаті чого звернулося до Позивача з заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації). ір страхового відшкодування відповідно до Закону № 1961-IV, що підтверджується матеріалами страхової справи. Матеріали страхової справи містять документи щодо порядку обчислення страхового відшкодування, складових та кінцевого результату, ці документи наявні в додатках, які долучені як докази до позовної заяви. Враховуючи матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило обчислення суми належної до виплати в якості відшкодування позивачем шкоди третій особі за полісом страхування №EP-210366176 у зв`язку з пошкодженнями внаслідок ДТП транспортного засобу Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . За полісом страхування №EP-210366176 було передбачено суму франшизи (за ризиком нанесенню шкоди майну третіх осіб – 2 500,00 грн), яку було утримано з кінцевого розміру страхового відшкодування до виплати. Належний кінцевий розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи до виплати склав 5 062,00 грн. Позивач, на виконання полісу страхування №EP-210366176, відповідно до вимоги на виплату страхового відшкодування, в порядку суброгації з метою відшкодування шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 5 062,00 грн. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі виплаченого страхового відшкодування. 02.05.2024 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів у розмірі 5 062,00 грн. 09.07.2025 ним було отримано надіслану вимогу позивача. Однак, станом на дату подання даної позовної заяви відповідач не сплатив кошти позивачу. У наслідок чого позивачем на підставі ст. 625 ч. 2 ЦК України здійснив розрахунок штрафних санкцій за період з 08.05.2024 по 24.02.2026. Тому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.03.2026 позовну заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка надійшла до суду 29.04.2026.
Ухвалою суду від 30.04.2026 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач є зареєстрованим користувачем підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та має відповідно електронний кабінет. 30.04.2026 ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі була автоматично надіслана ОСОБА_1 в її електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету відповідача 01.05.2026 о 15:34. Позовна заява з додатками була надіслана до електронного кабінету відповідача 09.03.2026 позивачем при поданні позову до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
Станом на дату розгляду справи ОСОБА_1 правом подання відзиву на позов не скористалась.
Оскільки відповідач на виконання положень частин п`ятої, сьомої статті 279 ЦПК України, проти розгляду справи в такому порядку заперечень суду не направила, ухвала суду чинна, відзив на позовну заяву відповідач суду також не надала, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Як встановлено судом,  ОСОБА_1 12 жовтня 2022 року о 09 год. 48 хв. в м.Тернопіль на перехресті вул. Протасевича - вул. С.Бандери та Збаразьке кільце, керуючи транспортним засобом марки «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_5 , не була уважна, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Протасевича, не надала переваги в русі автомобілю «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого дані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3(6), 16.11 Правил дорожнього руху України та згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.10.2022 серії ААБ №258634 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Крім цього, водій ОСОБА_1 12 жовтня 2022 року о 09 год. 48 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Протасевича - вул. С.Бандери та Збаразьке кільце, керуючи транспортним засобом марки «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_5 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишила, чим порушила вимоги п. 2.10 (a) Правил дорожнього руху України та згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.10.2022 серії ААБ №258635 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.
Вказані обставини встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.10.2022 у справі №607/14203/22, якою відповідача  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень 00 копійок (а.с. 11, 12). Постанова не оскаржена та набрала законної сили 07.11.2022.
Відповідно до ст. 82 ЦПК Українипостанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210366176 (а.с. 13).
Транспортний засіб Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 , власником якого є ТОВ «АГРОСЕМ», був застрахований відповідно до Договору добровільного страхування у ПАТ "Страхова компанія "УСГ" (а.с. 20 – копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а.с.14-19 – копія договору).
12.10.2022  ОСОБА_2 (водій, який керував транспортним засобом Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 на час ДТП) звернувся до позивача з заявою на виплату (страхового) відшкодування (а.с. 13 зв. – копія заяви).
Відповідно до рахунку на оплату №79 від 20.10.2022, наданого ТОВ «ДЖЕРМАН АВТО-ТЕРНОПІЛЬ», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen POLO державний номер НОМЕР_3 разом з ПДВ становить 8 962,00 грн (а.с. 21 зв. – копія рахунку).
Згідно заяви на виплату страхового відшкодування між потерпілою особою, ОСОБА_2 , та ТзДВ «СГ «ОБЕРІГ» від 12.10.2022, Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 27.10.2022, Страхового акту №ДККА-81426ТзДВ від 27.10.2022, позивач 27.10.2022 здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «АГРОСЕМ» у розмірі 7 562,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 41864, перерахувавши їх на рахунок ТОВ «ДЖЕРМАН АВТО-ТЕРНОПІЛЬ» (а.с. 20 зв., 21 – копія акту, а.с. 22 – копія страхового акту, а.с. 22 зв. – копія платіжного доручення).
02.05.2024 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів у розмірі 5 062,00 грн в порядку регресної виплати, так як винуватець ДТП самовільно залишив місце пригоди (а.с. 23 – копія страхового акту від 07.03.2023, а.с. 24 – копія вимоги, а.с. 25-27 – докази направлення).
Вирішуючи спір, суд виходить з таких норм законодавства, застосовуючи їх до правовідносин, що виникли.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу).
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.
За статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом 38.1.1 в) пункту 38.1 статті 38 Закону України №1961-IV визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є регресними.
На підставі частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З огляду на викладене вище, беручи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дій відповідача, після чого остання залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено постановою суду, яка не оскаржена та набрала законної сили, враховуючи, що Страховик відшкодував потерпілій стороні матеріальну шкоду, яка завдана страхувальником, та у добровільному порядку винуватець ДТП не відшкодував їх Страховику, позивач у порядку регресу отримав право стягнути з відповідача суму виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування. Суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в заявленому розмірі 5 062,00 грн.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, пені, 3% річних.
Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Приписами частини 1 статті 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із розрахунку, долученого до матеріалів справи, що проведений позивачем за період з 08.05.2024 по 24.02.2026, розмір інфляційних втрат складає 1 014,95 грн, пені -2 641,25 грн, 3% річних – 273,49 грн. Вказаний розрахунок перевірений судом та є вірним, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Представник позивача також заявив вимогу щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано відповідні докази та представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 8 022,50 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та спів розмірності. Суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.
Щодо вимоги про стягнення судового збору.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 2 622,40 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заявлений розмір судового збору.
Керуючись статтями ст. ст. 12, 13, 76-81, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -
ухвалив:
позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» (код ЄДРПОУ 39433769, юридична адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14) завдану шкоду в порядку регресу в сумі 5 062 (п`ять тисяч шістдесят дві) гривні 00 копійок, інфляційні втрати в сумі 1 014 (одна тисяча чотирнадцять) гривень 95 копійок, пеню в сумі 2 641 (дві тисячі шістсот сорок одна) гривня 25 копійок, 3% річних у сумі 273 (двісті сімдесят три) гривні 49 копійок; та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 498 (одна тисяча чотириста дев`яносто вісім) гривень 84 копійки та витрати на професійну правничу допомогу 8 022 (вісім тисяч двадцять дві) гривні 50 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 03 червня 2026 року.

Суддя        Д.М. Ніколенко