Справа № 947/19907/26
Провадження № 1-кп/947/997/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2026 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026162480000788 від 25.03.2026 року у відношенні: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України, – 

ВСТАНОВИВ:

У не встановленому місці та не встановлений час, але не пізніше 25.03.2026 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на збут наркозалежним особам особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, наркотичного засобу, обіг якого обмежено – канабіс, з метою подальшого збуту.
Так, за невстановлених обставин, реалізуючи прямий умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений час та місці, невстановленим способом незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, наркотичного засобу, обіг якого обмежено – канабіс, частину з яких почав незаконно зберігати у квартирі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , а іншу частину почав зберігати при собі з метою подальшого збуту, а саме особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом – 24,376 г., психотропну речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, загальним кількісним вмістом – 19,852 г. та наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, у висушеному стані 2,22 г.
Так, 25 березня 2026 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом – 189,46 г., що є особливо великими розмірами, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – MDMА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальним кількісним вмістом – 2,99 г. що є великими розмірами, та психотропну речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, загальним кількісним вмістом – 41,317 г., що є особливо великими розмірами, та наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, у висушеному стані 8,82 г., які ОСОБА_4 , незаконно зберігав за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту. 
Крім того, у ОСОБА_4 виник умисел на пересилання з метою збуту наркозалежним особам наявних в нього особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, наркотичного засобу, обіг якого обмежено – канабіс.
З цією метою, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем мешкання, а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив упакування особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, наркотичного засобу, обіг якого обмежено – канабіс, для подальшого пересилання з метою збуту. 
Так, 25 березня 2026 близько 15 години 32 хвилин, знаходячись за адресою місто Одеса, проспект Адміральський, 37, прибув до поштомату №35049 ТОВ «Нова Пошта» з метою пересилання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), MDMА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, наркотичного засобу, обіг якого обмежено – канабіс, які заздалегідь запакував для відправки.
Однак, довести свій прямий умисел направлений на незаконне, пересилання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах та наркотичного засобу ОСОБА_4 до кінця довести свій злочинний умисел не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки останнього було затримано працівниками поліції, де під час обшуку вилучено 8 полімерних пакетів з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої обмежено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом – 24,376 г., що є особливо великими розмірами, психотропною речовиною, обіг якої обмежено – амфетамін, загальним кількісним вмістом – 19,852 г., що є особливо великими розмірами, та наркотичним засобом, обіг якого обмежено – канабіс, у висушеному стані 2,22 г., які ОСОБА_4 намагався незаконно пересилати з метою збуту.
За таких обставин, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.307 КК України – незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, психотропної речовини у особливо великих розмірах, особливо небезпечної психотропної речовини особливо великих розмірах та ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України – закінчений замах на незаконне пересилання з метою збуту наркотичного засобу, психотропної речовини у особливо великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах, вчинено повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, визнав повністю та беззастережно. Суду пояснив, що дійсно незаконно придбав, зберігав з метою збуту психотропні речовини та наркотичний засіб, а також мав намір здійснити їх незаконне пересилання з метою подальшого збуту. Підтвердив, що всі вилучені у нього психотропні речовини та наркотичний засіб належали йому, а обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Зазначив, що усвідомлював протиправність своїх дій, визнав свою вину у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо його не карати та запевнив, що зробив належні висновки і надалі не порушуватиме закон. Крім того, обвинувачений подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, підтвердивши, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення, не оспорює фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та усвідомлює правові наслідки застосування зазначеного порядку судового розгляду. Повідомив суду, що вчинив кримінальні правопорушення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та боргами.
Беручи до уваги, що обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, керуючись положеннями частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, після з`ясування думки всіх учасників судового провадження, дійшов висновку про можливість обмеження обсягу дослідження доказів.
Суд роз`яснив сторонам кримінального провадження зміст зазначеної норми закону, відповідно до якої, у разі визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та за наявності згоди сторін, суд має право не досліджувати ті докази, що стосуються фактичних обставин справи, якщо вони ніким не оспорюються, за умови, що таке обмеження не суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, зокрема, забезпечення того, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а невинувата особа не була обвинувачена чи засуджена.
Згідно зі ст.ст. 22, 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів, при цьому суд досліджує докази безпосередньо та надає оцінку лише тим із них, які були предметом судового розгляду.
Під час судового розгляду суд з`ясував, що учасники процесу не заперечують проти застосування вказаної процедури, погоджуються з тим, що фактичні обставини події встановлені достатньо повно, а визнання обвинуваченим вини не викликає сумнівів у його добровільності та усвідомленості. У зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту самого обвинуваченого та вивчення матеріалів, що характеризують його особу, оскільки зазначені обставини не є спірними та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.
Суд окремо роз`яснив обвинуваченому правові наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а сааме, що в такому випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, оскільки вони визнаються такими, що не підлягають подальшому перегляду. Обвинувачений підтвердив, що зазначене йому зрозуміло, і наполягав на розгляді справи у скороченому порядку.
Таким чином, дотримавшись вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що обмеження обсягу дослідження доказів не порушує прав сторін, відповідає принципам безпосередності, змагальності та диспозитивності судового розгляду, закріпленим у статтях 22, 23, 26 КПК України, та спрямоване на забезпечення розумних строків судового провадження відповідно до статті 28 КПК України.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України – незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, психотропної речовини у особливо великих розмірах, особливо небезпечної психотропної речовини особливо великих розмірах та ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України – закінчений замах на незаконне пересилання з метою збуту наркотичного засобу, психотропної речовини у особливо великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах, вчинено повторно – доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із визначеної статтею 50 КК України мети покарання, яка полягає не лише у карі, а й у виправленні засудженого, а також у запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Покарання повинно бути необхідним і достатнім для досягнення зазначеної мети, відповідати принципам законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації кримінальної відповідальності й не мати на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Відповідно до вимог статті 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини КК України, керуючись положеннями Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вплив призначеного покарання на виправлення обвинуваченого та умови життя його сім`ї.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив два самостійні особливо тяжкі кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, одне з яких є закінченим злочином, а інше закінченим замахом на його вчинення. Злочини, передбачені статтею 307 КК України, посягають на здоров`я населення, встановлений державою порядок обігу наркотичних засобів і психотропних речовин та становлять підвищену суспільну небезпеку, оскільки сприяють поширенню наркоманії, створюють загрозу життю та здоров`ю невизначеного кола осіб і негативно впливають на стан громадської безпеки.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, оскільки останній повністю визнав свою вину, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, не заперечував правової кваліфікації своїх дій, висловив критичне ставлення до вчиненого та щиро розкаявся. Обставин, що обтяжують покарання, передбачених статтею 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, наявність обставин, передбачених у статті 66 КК України, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, передбачених у статті 67 КК України, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування положень статті 69-1 КК України.
Відповідно до частини першої статті 69-1 КК України строк або розмір покарання за таких умов не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією відповідної статті Особливої частини КК України. 
Оскільки санкція частини третьої статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, максимальний строк покарання із застосуванням статті 69-1 КК України не може перевищувати восьми років позбавлення волі.
Разом із цим суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 14 квітня 2016 року у справі № 5-23кс(15)16, згідно з яким відсутність добровільного відшкодування шкоди не перешкоджає застосуванню статті 69-1 КК України у випадках, коли кримінальним правопорушенням не заподіяно матеріальної чи іншої шкоди конкретним потерпілим. 
Специфіка кримінальних правопорушень, передбачених статтею 307 КК України, полягає у тому, що вони посягають на здоров`я населення та встановлений порядок обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а не на майнові права конкретної особи. У даному кримінальному провадженні фізичної, матеріальної чи моральної шкоди конкретним особам не заподіяно, цивільний позов не заявлено, тому відсутність добровільного відшкодування шкоди не перешкоджає застосуванню спеціальних правил призначення покарання, передбачених статтею 69-1 КК України.
Призначаючи покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, суд також враховує положення частини третьої статті 68 КК України, відповідно до яких за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією відповідної статті Особливої частини КК України. Таким чином, як положення статті 68 КК України, так і статті 69-1 КК України у даному випадку встановлюють однакову верхню межу покарання - вісім років позбавлення волі.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що хоча поведінка обвинуваченого після викриття свідчить про його критичне ставлення до вчиненого, однак суспільна небезпечність його дій є надзвичайно високою. Об`єктом посягання були особливо небезпечні психотропні речовини та наркотичні засоби у великих і особливо великих розмірах, які призначалися для подальшого незаконного збуту, а злочинна діяльність охоплювала не лише їх незаконне придбання та зберігання, а й підготовку до незаконного пересилання з метою реалізації іншим особам. 
За таких обставин суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення мети покарання можливе лише шляхом призначення максимального покарання, допустимого спеціальними правилами статті 69-1 КК України, а саме восьми років позбавлення волі за кожне із кримінальних правопорушень із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна, яка є обов`язковою відповідно до санкції частини третьої статті 307 КК України.
Вирішуючи питання про визначення остаточного покарання за правилами частини першої статті 70 КК України, суд виходить із того, що ОСОБА_4 вчинив два самостійні особливо тяжкі кримінальні правопорушення, кожне з яких має самостійний предмет посягання та самостійний ступінь суспільної небезпечності. Незважаючи на однаковий розмір покарання, призначеного за кожний злочин, суд вважає, що застосування принципу поглинення не забезпечить належної реалізації принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації кримінальної відповідальності, оскільки фактично не врахує підвищену суспільну небезпечність сукупності двох особливо тяжких кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, керуючись положеннями частини першої статті 70 КК України, суд вважає за необхідне визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.
Саме таке покарання, на переконання суду, є законним, справедливим, індивідуалізованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, а також для попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо подальшої дії запобіжного заходу, суд виходить із положень статті 331 КПК України, відповідно до яких під час ухвалення вироку суд має право залишити без змін, змінити або скасувати запобіжний захід. Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді реального позбавлення волі за вчинення двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років один місяць, а також беручи до уваги тяжкість призначеного покарання, існування ризику ухилення від виконання вироку суду до набрання ним законної сили, суд приходить до висновку про необхідність залишення обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Оскільки ОСОБА_4 було затримано 25 березня 2026 року в порядку ст. 208 КПК України та з цього часу він безперервно перебуває під вартою, зазначений строк підлягає зарахуванню у строк відбування покарання. Строк відбування покарання необхідно обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 25 березня 2026 року.
Відповідно до статей 122, 124, 126 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у разі постановлення обвинувального вироку покладаються на засудженого. Матеріалами кримінального провадження підтверджено понесення державою витрат на проведення судових експертиз у загальному розмірі 78 212,06 грн, які є документально підтвердженими, необхідними та безпосередньо пов`язаними із розслідуванням цього кримінального провадження, а тому підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.
Вирішуючи питання про арешт майна, суд виходить із положень ч. 4 ст. 174 КПК України, відповідно до яких одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Оскільки кримінальне провадження завершено постановленням обвинувального вироку, а подальша необхідність у забезпечувальному заході у вигляді арешту майна відпала, арешти, накладені ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2026 року у справах № 947/12829/26 (провадження № 1-кс/947/4424/26 та № 1-кс/947/4426/26), підлягають скасуванню, а питання щодо подальшої долі майна вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Відповідно до статті 100 КПК України речові докази, які не мають самостійної матеріальної цінності, заборонені до обігу або непридатні для подальшого використання, підлягають знищенню; майно, що використовувалося як засіб або знаряддя вчинення кримінального правопорушення, за наявності передбачених законом підстав може бути конфісковане, а документи чи інше майно, яке не підлягає конфіскації та не є предметом кримінально протиправних дій, підлягають поверненню законному володільцю.
Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій, містять відомості, що мають значення для матеріалів кримінального провадження, а тому підлягають зберіганню разом із матеріалами кримінального провадження.
Експрес-тести, пакувальний матеріал, засоби фасування, зіп-пакети, пакети з маркуванням «Нова пошта», ваги, USB-кабелі, ліхтарі, пакування для вакууматора, рюкзак, сумки та інші аналогічні предмети використовувалися при підготовці до незаконного обігу психотропних речовин, самостійної матеріальної цінності не становлять, законної потреби у їх подальшому зберіганні не існує, у зв`язку з чим вони підлягають знищенню.
Особливо небезпечні психотропні речовини PVP та МДМА, психотропна речовина амфетамін і наркотичний засіб канабіс є предметами кримінальних правопорушень, їх обіг заборонений або обмежений законом, тому відповідно до вимог статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили підлягають знищенню.
Мобільний телефон «iPhone» з ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та мопед марки «Yamaha», державний номерний знак НОМЕР_3 , належать ОСОБА_4 та входять до складу майна, що підлягає конфіскації як додатковому покаранню, призначеному відповідно до санкції ч. 3 ст. 307 КК України.
Водночас свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 не є предметом чи знаряддям кримінального правопорушення, не містить на собі слідів кримінального правопорушення, самостійного доказового значення не має, а тому підлягає поверненню ОСОБА_4 . 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 100, 110, 124, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.68 та ст.69-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_4 , крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення;
-за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_4 , крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 1 (один) місяць, з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_4 , крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення. 
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою – залишити без змін, до набранням вироком суду законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати  ОСОБА_4 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.03.2025 року по день набранням цим вироком суду законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання розраховувати з моменту фактичного затримання  ОСОБА_4 з 25.03.2026 року, згідно протоколу затримання в порядку ст.208 КПК України від 25.03.2026 року.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 78 212, 06 гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2026 року (Справа № 947/12829/26, Провадження № 1-кс/947/4424/26) на речі вилучені 25.03.2026 року, під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:
-вакуумний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703047
-зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703048
-вакуумний пакет з порошкоподібною речовиною жовтого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703050
-полімерний пакет типу зіп-лок з пігулками у кількості 16 шт., упаковано до сейф-пакету №NPU5703051
-зіп-пакет з кристалічною речовиною синього кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703052
-зіп-пакет з порошкоподібною речовиною, упаковано до сейф-пакету №NPU5703053
-вакуумний пакет з кристалічною речовиною білого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703054
-зіп-пакет з порошкоподібною речовиною сірого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703055
-полімерний пакет з невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703056
-експрес-тест IDenta (LOT:У014425DT, EXP:11/2028) з кристалічною речовиною, що поміщена до експрес-тесту, упаковано до сейф-пакету №NPU5703057
-наклейку «Нова пошта» відправлення №20400506636770, ваги, ЮСБ-кабель, ліхтарик, пакування для вакууматора, ліхтарі кемпінгові 4 шт., зіп-пакети 200 шт., пакувальний матеріал.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2026 року (Справа № 947/12829/26, Провадження № 1-кс/947/4426/26) на майно вилучене 25.03.2026 під час обшуку транспортного засобу марки «Yamaha» номерний знак НОМЕР_3 , а саме:
-мобільний телефон «Iphone» з ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , паролем «1436»,
-1 зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703071
-2 зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703075
-3 зіп-пакети з порошкоподібною речовиною жовтого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703076
-2 зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703077
-експрес-тест IDenta (LOT:3033122А, EXP:08/2025) з рослинною речовиною невідомого походження, що поміщена до експрес-тесту,
-зіп-пакети з невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, упаковано до сейф-пакету №NPU5703078
-рюкзак сірого кольору, 8 пакетів з маркуванням «Нова пошта», плащ дощовик, ліхтар кемпінговий, чоловіча сумка-барсетка 3 шт. в поліетиленових пакетах, ЮСБ-кабелі 3 шт.,
-мопед марки «Yamaha» номерний знак НОМЕР_3 з ключем від нього,
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , упаковано до сейф-пакету №NPU5702933,
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій – зберігати в матеріалах кримінально провадження; 
-Експрес-тест IDenta (LOT:У014425DT, EXP:11/2028) з кристалічною речовиною, що поміщена до експрес-тесту, упаковано до сейф-пакету №NPU5703057 наклейку «Нова пошта» відправлення №20400506636770, ваги, ЮСБ-кабель, ліхтарик, пакування для вакууматора, ліхтарі кемпінгові 4 шт., зіп-пакети 200 шт., пакувальний матеріал; рюкзак сірого кольору, 8 пакетів з маркуванням «Нова пошта», плащ дощовик, ліхтар кемпінговий, чоловіча сумка-барсетка 3 шт. в поліетиленових пакетах, ЮСБ-кабелі 3 штуки – знищити;
-Мопед марки «Yamaha» номерний знак НОМЕР_3 з ключем від нього, мобільний телефон «Iphone» з ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 – конфіскувати в дохід держави.;
-Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 – повернути особі, у якої воно було вилучено –  ОСОБА_4 ;
-Особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом – 24,376 г., психотропну речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, загальним кількісним вмістом – 19,852 г. та наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, у висушеному стані 2,22 г., особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідтн-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом – 189,46 г., що є особливо великими розмірами, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – MDMА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальним кількісним вмістом – 2,99 г. що є великими розмірами, та психотропну речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, загальним кількісним вмістом – 41,317 г., що є особливо великими розмірами, та наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, у висушеному стані 8,82 г – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси                     ОСОБА_1