ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 161/23118/25 пров. № А/857/19499/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Загреви М.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року у справі № 161/23118/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Олексюком А.В. у м. Луцьку у відкритому судовому засіданні), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив суд скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі підполковника ОСОБА_2 від 10.10.2025 року № 4987 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також - КУпАП) та накладення штрафу в розмірі 17000 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, оскільки вважає що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог позивач вказує, що не вчиняв жодних протиправних дій та адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, оскільки повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 про виклик на 18.04.2025 року на 09.00 годину не отримував. Також зазначає, що постанова № 4987 за справою про адміністративне правопорушення складена 10.10.2025 року, тобто більше ніж через два місяці після вчинення та виявлення адміністративного правопорушення, відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Разом з тим, надав письмові пояснення по суті апеляційної скарги і просив відмовити в її задоволенні.
В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні апеляційної скарги.
Відповідач був належним чином, відповідно до положень статті 268 КАС України, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився.
Відповідно частини третьої статті 268, частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі підполковника ОСОБА_2 від 10.10.2025 року № 4987 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн..
В постанові зазначено наступне: « 10.10.2025 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що громадянин в реєстрі «ОБЕРІГ» міститься інформація про те, що громадянин ОСОБА_1 не прибув по повістці № 3134689 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18.04.2025 року, чим порушив вимоги ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 2 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою № 1487 від 30.12.2022 року. 10.10.2025 року, ОСОБА_1 особисто подав заяву, зареєстровану ІНФОРМАЦІЯ_3 за вхідним №22358 – про визнання факту вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення, якою підтверджує, що не оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП та дає свою згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.».
Військовозобов`язаному ОСОБА_1 була сформована повістка за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (виклик № 3134689 від 08.04.2025 року). Дана повістка була надіслана позивачу за допомогою Національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», із необхідністю явки у конкретно визначений час - 09.00 год 18.04.2025 року.
10.10.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою за вхідним № 22358 на ім?я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, яке полягає у неявці до ТЦК та СП за повісткою № НОМЕР_1 . Не оспорює вчинене адміністративне правопорушення та погоджується на притягнення його до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 оплатив половину штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувсь із цим позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП 
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила наступне.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є питання щодо протиправності постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі підполковника ОСОБА_2 від 10.10.2025 року №4987 про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП.
Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Згідно частини 3 цієї статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Апеляційний суд також враховує, що статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також – Закон № 2232-XII), відповідно до частин першої - третьої статті 1 якого захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з частиною восьмою статті 15 Закону № 2232-XII призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.
За змістом статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Згідно з пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію.
У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України, який діє на час розгляду справи.
Відповідно до абзаців першого - третього частини першої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» (далі також – Закон № 3543-XII) громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 3543-XII посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).
Згідно пункту 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до пункту 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
У розглядуваній справі судом встановлено, що 10 жовтня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , встановив, що 10 жовтня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 як такий, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП (не з`явився на виклик територіального центру). 08.04.2025 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка № 3134689 на виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних о 09:00 год. 18.04.2025 року. Дана повістка була надіслана позивачу за допомогою Національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», із необхідністю явки у конкретно визначений час - 09.00 год 18.04.2025 року. Повістка була надіслана за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач вказав при уточненні даних, однак повернулася до відповідача у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 
10.10.2025 ОСОБА_1 особисто подав заяву, зареєстровану ІНФОРМАЦІЯ_3 за вхідним № 22358 про визнання факту вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення, якою підтверджує, що не оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП та дає свою згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
За вказаних обставин ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 вважав, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог частини першої та абзацу восьмого частини третьої статті 22 Закону № 3543-XII, підпункту 2 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (не з`явився за викликом)
На підставі встановленого 10.10.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесена постанова № 4987 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн.
Однак, вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції не взяв до уваги, що постанова № 4987 по справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2025, винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 без врахування вимог частиною сьомою статті 38 та пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, що є грубим процесуальним порушенням.
Так, відповідно до частини сьомої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тобто, за приписами наведеної вище правової норми початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.
Згідно оскаржуваної постанови № 4987 по справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2025 судом встановлено, що порушення ОСОБА_1 вимог частини третьої статті 22 Закону № 3543-XII полягає в тому, що 18.04.2025 року позивач не з`явився за викликом згідно повістки № 3134689 на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Військовозобов`язаному ОСОБА_1 була сформована повістка за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (виклик № 3134689 від 08.04.2025 року). Дана повістка була надіслана позивачу за допомогою Національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», із необхідністю явки у конкретно визначений час - 09.00 год 18.04.2025 року. Повістка була надіслана за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач вказав при уточненні даних, однак повернулася до відповідача у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Отже, апеляційний суд зазначає, що вчиненим адміністративне правопорушення вважається в той день, коли позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто 18.04.2025. В цей же день порушення і було виявлено, оскільки було встановлено, що на визначений повісткою час 09:00 год 18.04.2025 позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився.
Однак, спірну постанову № 4987 по справі про адміністративне правопорушення було винесено лише 10.10.2025, тобто після закінчення 3-х місячного строку, встановленого частиною сьомою статті 38 КУпАП.
При цьому слід зазначити, що неявка позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 не є триваючим порушенням, оскільки вказане суперечить самій повістці №3134689. 3-х місячний строк для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід обраховувати із 18 квітня 2025 року (день вчинення і виявлення порушення), а не день фактичного прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 10 жовтні 2025 року.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що при застосуванні приписів частини 7 статті 38 КУпАП першочерговим є питання щодо того чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення. Якщо ж такий 3-місячний строк уже закінчився, то це є безумовною перешкодою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Застосування ж річного строку, передбаченого частиною сьомою статті 38 КУпАП, може бути актуальним лише в тому випадку, коли з дня вчинення порушення пройшло більше 1 року, безвідносно до того чи уже закінчився, чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи, що адміністративне стягнення на особу за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, суд констатує, що застосування адміністративного стягнення до позивача застосовано 04.02.2025 поза межами строку, встановленого частиною сьомою статті 38 КУпАП.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржувана постанова відповідача є правомірною і винесена з дотриманням законодавства.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки за приписами пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, тому не підлягають дослідженню питання щодо наявності/відсутності доказів вини особи у вчиненні порушення передбаченого частиною третьої статті 210 КУпАП.
Колегія суддів враховує, що відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі встановленого колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи ухвалено з неповним встановленням обставин у справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нової постанови, з врахуванням приписів статті 286 КАС України. 
У розрізі викладеного, оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду про задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 229, 241, 242, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року у справі № 161/23118/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій задовольнити.
Скасувати постанову № 4987 від 10 жовтня 2025 року за справою про адміністративне правопорушення, прийняту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням штрафу у сумі 17000 гривень.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 12.05.26