П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15292/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Дмитро Миколайович 
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М. 
15 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.10.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.10.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, обчисливши щомісячний розмір індексації 3994,02 грн, як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року з застосуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено Позивачу строк для усунення недоліків у спосіб подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску щодо позовних вимог за період з 19.07.2022 по 08.10.2024.
2.2 23.06.2025 на виконання вимог ухвали суду представником позивача надіслано заяву про поновлення строку в обґрунтування якої зазначив, що у даній справі предметом позовних вимог є виплати позивачу індексації грошового забезпечення з застосуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року, яка мала б бути виплачена позивачу до дня його звільнення. Отже до таких позовних вимог, на думку представника позивача, застосуванню підлягає тримісячний строк звернення до суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме з дня одержання ним грошового атестата в якому були б зазначені нараховані та виплачені йому спірні суми датованого 08.10.2024. Представник позивача вказує, що грошовому атестаті не відображено грошове забезпечення позивача за спірний період, а лише за останній місяць військової служби позивача. Водночас, представник позивача, просить врахувати, що предметом позовних вимог є перерахунок індексації грошового забезпечення за період, що значно більший ніж один місяць. Отже навіть отримавши 08.10.2024 грошовий атестат, позивач не мав можливість зрозуміти про порушене право, що є предметом оскарження, а саме про розмір належної до виплати позивачу індексації грошового забезпечення.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 08.10.2024.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду, тому наявні підстави для повернення позовної заяви в цій частині на підставі ч.2 ст.123 КАС України.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погоджуючись з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
4.2 Підставою для апеляційного оскарження рішення суду є не врахування судом першої інстанції факту того, що відповідно до статті 233 КЗпП, позивач має право звернутись до суду у тримісячний строк з моменту отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. 
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
1.2 Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
1.3 Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX) тримісячний строк звернення до суду з позовом про стягнення належних військовослужбовцю сум грошового забезпечення (індексації).
1.4 Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними та такими, що зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування правових висновків Верховного Суду.
1.5 При вирішенні цього процесуального питання апеляційний суд керується підходами, сформованими у постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, а також практикою Верховного Суду, закріпленою, зокрема, у постанові від 14.05.2026 у справі №560/14965/25.
У вказаних постановах Верховний Суд сформував єдиний підхід до застосування змін у законодавстві, які обмежують строк звернення до суду з трудовими спорами (зокрема спорами щодо оплати праці та грошового забезпечення військовослужбовців) до трьох місяців, визначивши обов`язок судів умовно поділяти спірний період на дві частини: до набрання чинності Законом №2352-IX (до 19 липня 2022 року включно) і після цієї дати.
1.6 Так, обмеження строків не мають зворотної дії в часі. Зміни, внесені Законом №2352-IX (що набрали чинності 19.07.2022), не поширюються на події та правовідносини, які мали місце до 19.07.2022. Для стягнення заробітної плати (грошового забезпечення), яка належить працівнику/службовцю за період до цієї дати, застосуванню підлягає норма частини другої статті 233 КЗпП України у попередній редакції, яка передбачала право звернення до суду з позовом без обмеження будь-яким строком.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є, зокрема, протиправна бездіяльність Відповідача щодо не виплати у належному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 08.10.2024.
1.7 Стосовно позовних вимог, які охоплюють період після 19 липня 2022 року, Верховний Суд у справі №560/14965/25 чітко вказав, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
Основним орієнтиром, який дозволяє однозначно визначити момент, з якого позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на виплату належного йому розміру грошового забезпечення, є дата ознайомлення військовослужбовця з документом, що відображає фактичні суми виплат, або отримання чіткого розрахунку при звільненні.
1.8 Як свідчать матеріали справи, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху Позивач зазначив, що про характер та конкретні складові порушення свого права він дізнався лише у червні 2025 року після отримання відповідного листа-відповіді від Військової частини (від 02.06.2025 року № 1646). До цього моменту документально підтвердженої інформації про структуру виплачених сум компенсацій Позивач не мав.
1.9 Суд першої інстанції, роблячи висновок про порушення Позивачем строку звернення до суду, не встановив факту одержання Позивачем належного письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми безпосередньо під час розрахунку чи звільнення. Без дослідження та встановлення цих обставин неможливо визначити день, коли Позивач дійсно дізнався про порушення його прав, а отже, неможливо встановити початок відліку тримісячного строку.
1.10 Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав з моменту звільнення, оскільки не встановлено, чи отримував він відповідне письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП).
1.11 Щодо тримання позивачем грошового атестату, то доводи представника позивача про його невідповідність повідомленню, визначеному статтею 116 КЗпП є слушними.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 грудня 2025 року у справі № 580/9034/24 дійшов принципового висновку: грошовий атестат є документом остаточного розрахунку військової частини з військовослужбовцем у день його виключення зі списків особового складу. Він підтверджує виплату належних сум станом на цю дату, однак не містить розшифровки нарахувань і виплат за попередні місяці служби. Якщо атестат відображає лише виплати за останні дні служби та не розкриває складових виплат за минулі місяці, він не дає військовослужбовцю можливості об`єктивно оцінити правильність нарахувань за спірний період, а тому не запускає перебіг строку звернення до суду щодо таких нарахувань.
Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 03.05.2026 у справі № 240/15039/25, де КАС ВС наголосив: ключовим орієнтиром для обчислення строку звернення до суду є момент ознайомлення особи з документом, який містить повну, зрозумілу та достовірну інформацію про складові нарахованого і виплаченого грошового забезпечення. Отримання виплат саме по собі не завжди дає змогу оцінити правильність їх розрахунку. Якщо особа не має достатньої інформації про застосовані показники та коефіцієнти (зокрема, про розмір прожиткового мінімуму та тарифні коефіцієнти, що були покладені в основу розрахунку, тощо), вона позбавлена можливості встановити, чи були нарахування здійснені законно.
1.12 За таких обставин, висновок суду першої інстанції про пропуск Позивачем строку звернення та повернення позовної заяви на підставі частини другої статті 123 КАС України є передчасним та необґрунтованим.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
2.1 Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом, а тому ухвала суду про повернення позову в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 08.10.2024, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
2.2 За змістом частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року про повернення позовної заяви позивачу в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 08.10.2024 - скасувати.
Справу в цій частині направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.