УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2654/26 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П. 
Номер провадження №33/4805/1048/26
Категорія ст.173 КУпАП Доповідач Костюкович С. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Костюкович С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,
встановив:
Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
Згідно постанови місцевого суду,  ОСОБА_1 11.04.2026 близько 17:00 в м.Бердичеві по вул. Зоряній, 32, перебуваючи в приміщенні церкви, виражався нецензурною лайкою до оточуючих та порушував громадський порядок, чим чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП – дрібне хуліганство.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Також просить звільнити його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», як учасника бойових дій.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що матеріали справи не містять достатньо доказів його вини.
Разом з тим, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений з поважних причин.
В обґрунтування пропущення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що він є чинним військовослужбовцем Збройних Сил України, з моменту винесення судового рішення по даний час перебуває на бойових позиціях. Через виконання бойових завдань був позбавлений можливості вчасно отримати копію постанови та подати апеляційну скаргу у десятиденний строк.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи наведені ОСОБА_1 доводи про поважність пропуску строку на оскарження, та що розгляд справи відбувся у його відсутність, а копію оскаржуваної постанови судом першої інстанції направлено на електронну адресу ОСОБА_1 12.05.2026 року, а також з метою забезпечення доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року, оскільки він пропущений з поважних причин.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції повідомлений належним чином, що підтверджується копією наявного у матеріалах справи електронного листа суду про направлення ОСОБА_1 судової повістки на зазначену ним електронну адресу, довідкою про доставку SMS-повідомлення та телефонограмою секретаря судових засідань (а.с.35 - 38).
Заяв чи клопотань про відкладення розгляду цієї справи судді на момент розгляду справи не надано. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідно до вимог ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, не є обов`язковою, та відповідно до положень ст. 294 КУпАП неявка особи не перешкоджає апеляційному розгляду справи, за наявності відомостей про її своєчасне сповіщення про час та місце судового розгляду, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом першої інстанції доказів, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 192053 від 11.04.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 11.04.2026 близько 17:00 в АДРЕСА_1 , знаходився в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні церкви, виражався нецензурною лайкою до оточуючих та порушував громадський порядок, чим вчинив дрібне хуліганство (а.с.2);
- рапортом чергового Бердичівського РВП, зі змісту якого вбачається, що 11.04.2026 о 16:51 зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , заявника ОСОБА_1 покусали безпритульні собаки. Прибувши на місце події було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , знаходився в приміщенні церкви в стані алкогольного сп`яніння, де чіплявся до людей та вживав нецензурну лайку в громадському місці (а.с.4); 
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.04.2026, відповідно до змісту яких ОСОБА_2 перебуваючи в приміщені церкви посварився з батюшкою та почав ображати, а також в яких зазначив, що вину визнає повністю (а.с.6);
- відеозаписом з бодікамери працівника поліції щодо обставин, зазначених у протоколі (а.с.7.). 
Аргументи апеляційної скарги вищезазначену сукупність доказів, на підставі яких суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 , не спростовують.
При цьому, оцінюючи законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 подав суду письмову заяву від 11.04.2026, в якій просив розглянути адміністративні матеріали без його участі, оскільки повертається з відпустки у військову частину, вказавши, що вину свою визнає (а.с.5).
В матеріалах справи також наявний лист, який надійшов від ОСОБА_1 на електронну адресу суду першої інстанції, в якому він повідомив про неможливість з`явитися в судове засідання з поважних причин та вказав, що провину «визнає (якщо це так)» і просив розглядати справу без нього та не застосовувати суворих заходів.
В листі від 19.04.2026 (а.с.13) ОСОБА_1 просив, поміж іншого, обмежитись мінімальним штрафом.
Наведені у постанові суду першої інстанції докази винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження його вини та безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.
Не підлягають також задоволенню вимоги апелянта в частині звільнення його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», як учасника бойових дій, оскільки згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.  Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення військовослужбовця від сплати судового збору в разі накладення на нього адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення. 
Викладені в постанові суду висновки відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року щодо нього за ст.173 КУпАП, - залишити без змін.

Суддя     С.І. Костюкович