ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 липня 2026 року	Справа №160/6134/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 13 березня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненадання відповіді на запит на публічну інформацію від 25.02.2026 (вх. № 35807-2026);
-зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути по суті запит на публічну інформацію від 25.02.2026 та надати відповідь на електронну пошту vladudozvitu@gmail.com, а саме: скан-копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за заявою про кримінальне правопорушення від 11.02.2026 (Талон-повідомлення єдиного обліку № 7478).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним подано запит про надання публічної інформації, а саме скан-копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення від 11.02.2026 (талон-повідомлення єдиного обліку № 7478). Станом на день звернення з позовом до суду позивач не отримав відповіді на свій запит, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. 
Ухвалою суду від 16.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
25 березня 2026 року від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що запитувана позивачем інформація у запиті не є публічного інформацією в розумінні Закону №2939 №-VI, оскільки стосується досудової перевірки заяви позивача про кримінальне правопорушення та регулюється спеціальними нормами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначив, що відділом поліції №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП надано відповідь на запит позивача на підставі відповідних положень Закону України «Про звернення громадян». Звернув увагу суду, що позивач в своєму позові посилається на неіснуючу судову практику, що свідчить про порушення позивачем принципу добросовісності користування процесуальними правами. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріаелелами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , громадянин України, 25 лютого 2026 року звернувся до начальника відділу поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області із запитом на публічну інформацію з проханням надати скан-копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення від 11.02.2026 (талон-повідомлення єдиного обліку № 7478). Відповідь просив надати на електронну пошту.
В позовній заяві позивач вказує, що ним не отримано відповіді на свій запит.
Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Стаття 34 Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон №2939-VI).
Так, відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст. 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно з ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Положенням п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI).
Відповідно до ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Частина 5 ст. 19 Закону №2939-VI передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі
У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 4 тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI).
Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.
Повертаючись до обставин справи.
Позивачем оскаржується бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у ненаданні відповіді по суті запиту на публічну інформацію від 25.02.2026
Натомість, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 із запитом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не звертався.
Так, запит подано позивачем 25.02.2026 до начальника відділу поліції №4 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області.
Також, відповідь на запит надавалася відділом поліції №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в листі від 16.03.2026 №115642-2026.
Зокрема, позивача повідомлено про те, що сканкопію талона-повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви направлено ОСОБА_1 для ознайомлення на адресу електронної пошти. У зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, відповідна заява позивача була направлена до СП Відділу поліції №4 ДРУП №1 для розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян».
Відтак, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області не могло порушити прав позивача в спірних правовідносинах, а відділом поліції №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП надано відповідь на заяву позивача від 25.02.2026.
Щодо статусу запитуваної позивачем у зверненні інформації.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до начальника відділу поліції №4 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області з проханням надати скан-копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення від 11.02.2026 (талон-повідомлення єдиного обліку № 7478), посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації».
При цьому, Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає поняття публічної інформації.
Так, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право, серед іншого:
1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;
1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 214 КПК України).
З аналізу положень КПК України вбачається, що інформація щодо статусу заяви про зареєстроване в ЄРДР кримінальне правопорушення не є публічною інформацією в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки стосується досудової перевірки заяви про кримінальне правопорушення, а надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою заявою про кримінальне правопорушення регулюється спеціальними нормами КПК України.
Застосування запиту на публічну інформацію в такому випадку є недоцільним та таким, що підмінює процесуальний механізм, передбачений КПК України.
В контексті викладеного, суд доходить висновку, що Закон України «Про доступ до публічної інформації», гарантуючи доступ до публічної інформації, не може слугувати альтернативним способом отримати інформацію, режим доступу до якої є предметом спеціального правового регулювання.
Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є юридичним фактом, з яким процесуальний закон пов`язує початок досудового розслідування. Ці правовідносини регулює, зокрема, Кримінальний процесуальний кодекс України та підзаконні акти, видані на підставі та на його виконання, тож отримувати доступ до інформації, яка здобута чи створюється в рамках досудового розслідування можна з дотриманням вимог спеціального для цих правовідносин законодавства.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду заяви позивача про кримінальне правопорушення не встановлено даних, які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення, що виключає наявність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та, відповідно, видачі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що позивача було повідомлено відділом поліції №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в листі від 16.03.2026 №115642-2026.
Невнесення відомостей до ЄРДР за поданою заявою позивачем до суду не оскаржувалося. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон