Справа № 303/3626/25
2/303/1249/25             Номер стат. звіту - 7

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року    м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

судді        Мирошниченка Ю. М.
при секретарі судового засідання    Лукач К. М.
за участю представника позивача   Маркуся М. І.,
представників відповідачів     Остимчук О. О., Суткового А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геотермальний ХАБ» (далі – Відповідач 1), Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК Надра України» «Західукрегеологія» (далі – Відповідач 2) та Державної служби геології та нард України (далі – Відповідач 3) про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного майна, застосування наслідків його недійсності, визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним спеціального дозволу на користування надрами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним Договору оренди № 1/2024 від 21.11.2024 року, застосування наслідків його недійсності, визнання незаконним та скасування пункту 1 Наказу № 6 Державної служби геології та надр України від 14.01.2025 року та визнання недійсним Спеціального дозволу на користування надрами № 5767 від 12.02.2025 року.
На обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на порушення його права власності та права вільного користування земельною ділянкою (кадастровий номер: 2122787800:02:001:0103), на якій розташована орендована свердловина, зокрема, через встановлення санітарно-захисної зони без його згоди. Ключовим доводами також є незаконність укладення Договору оренди Відповідачем 2 через порушення порядку розпорядження державним майном, внесеним до статутного фонду ПрАТ «НАК «НАДРА УКРАЇНИ», а також порушення Відповідачем 3 процедури видачі Спецдозволу (без аукціону та належної експертизи запасів).
Відповідач 1 у поданому відзиві просить відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про законність Договору оренди, оскільки свердловина є майном, набутим ДП «ЗАХІДУКРГЕОЛОГІЯ» в процесі господарської діяльності, а не частиною статутного капіталу НАК «Надра України». Також заперечує факт порушення прав Позивача, оскільки обмеження земельної ділянки санітарною зоною виникло до його дій, а надання землі для користування надрами відбулося вже після отримання Спецдозволу.
Відповідач 2 не надав формального відзиву на позовну заяву, однак висловив своє ставлення шляхом подання процесуальних клопотань. Наполягав на залишенні позову без розгляду (на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України) та згодом подав клопотання про закриття провадження у справі (на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України), мотивуючи це відсутністю предмету спору, що свідчить про його позицію щодо непідвідомчості або неможливості судового вирішення заявлених вимог.
Відповідач 3 у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на законність Наказу № 6 та Спецдозволу № 5767, які були видані відповідно до ст. 16-2 Кодексу України про надра та рекомендацій Робочої групи. Також наголошує на відсутності порушеного права Позивача, оскільки видача Спецдозволу є реалізацією виключної компетенції органу влади і не зачіпає охоронюваних законом майнових інтересів Позивача.
В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з наведених у заявах по суті справи підстав. 
Представники ДП ПрАТ «НАК надра Україна» «Західукргеологія» та ТОВ «Геотермальний Хаб» підтримали свої заперечення. 
Представник Державної служби геології та надр України до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що Позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,993 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Чомонин, кадастровий номер: 2122787800:02:001:0103. 
Право власності Позивача оформлено та зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (номер запису 54600438 від 15.04.2024 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2917580421227).
Між Відповідачем 1 і Відповідачем 2 укладено, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Ришкович О.В. за реєстровим номером № 4555, Договір оренди № 1/2024 від 21.11.2024 року, за умовами якого Відповідачу 1 передано в строкове платне користування параметричну свердловину № 1 – Велика Добронь (далі – Договір оренди). 
За змістом Договору оренди Відповідач 2 зобов`язався передати, а Відповідач 1 зобов`язався прийняти в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно – параметрична свердловина № 1 – Велика Добронь, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н., на південний схід від села Чомонин та обліковується на балансі Відповідача 2 (п. 1.1). 
Свердловина передається в оренду з метою: реліквідації (відновлення) свердловини, проведення геофізичних досліджень свердловини для оцінки технічного стану свердловини, виконання ремонтних робіт, в тому числі капітального ремонту, встановлення цементних мостів, проведення перфораційних робіт, спуск обладнання у свердловину для підйому корисної копалини (пластових флюїдів) на денну поверхню, обладнання гирла свердловини, дослідно-промислової розробки з подальшим видобуванням корисної копалини шляхом експлуатації свердловини, та за умов спеціального дозволу на користування надрами. 
Відповідно до п. 3.10 Договору оренди Відповідач 1 як орендар самостійно відшкодовує землевласнику/землекористувачу суму витрат за право користування землею під орендованим майном на підставі окремого договору укладеного між орендарем та землевласником/землекористувачем. 
Договір оренди є укладеним та набирає чинності з дати підписання та нотаріального посвідчення та діє протягом двадцяти років (п. 11.1). 
Сторони Договору оренди визначили інші умови щодо використання Свердловини, оплати за таке користування, відповідальності сторін за порушення взятих на себе зобов`язань. 
Згідно з актом приймання-передачі від 02.12.2024 року Відповідач 2 передав у користування Відповідачу 1 свердловину, яка є предметом Договору оренди, разом з Паспортом параметричної свердловини № 1 – Велика Добронь. 
14.01.2025 року Відповідачем 3 видано Наказ № 6 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» (далі - Наказ № 6), яким, з-поміж іншого, вирішено надати Відповідачу 1 Спеціальний дозвіл на користування надрами відповідно до статті 16-2 Кодексу України про надра згідно з додатком № 1 до цього наказу. 
Відділу використання надр та забезпечення виконання процедур надання спеціальних дозволів наказано вжити необхідних заходів щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами відповідно до пункту 1 цього наказу.
У Додатку 1 до Наказу № 6 визначено Перелік спеціальних дозволів на користування надрами, які надаються згідно зі статтею 16-2 Кодексу України про надра, а саме: з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, з подальшим видобуванням підземних вод (крім мінеральних) для всіх потреб (крім виробництва фасованої питної води та (або) передачі її для фасування, та (або) для питного водопостачання), а також для видобування підземних вод (крім мінеральних) для всіх потреб (крім виробництва фасованої питної води та (або) передачі її для фасування, та (або) для питного водопостачання) - за умови що обсяг видобування підземних вод з водозаборів перевищує 300 метрів кубічних на добу. 
У Переліку визначено, що такий спеціальний дозвіл видано Відповідачу 1 для геологічного вивчення, зокрема дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ), теплоенергетичні підземні води. Назва об`єкту користування надрами ділянка «Чомонинська» (свердловина № 1 - Велика Добронь, проєктні свердловини № № 2-пр, 3-пр).
12.02.2025 року Відповідачем 3 на виконання вказаного Наказу № 6 видано Відповідачу 1 Спеціальний дозвіл на користування надрами № 5767 (далі – Спеціальний дозвіл) строком на 20 років з видом та метою користування надрами, зазначеними вище.
У додатку до Спеціального дозволу визначено вид корисної копалини – теплоенергетичні підземні води, зазначено що надра не розробляються та визначено особливі умови надрокористування, з-поміж яких: відбір теплогенеруючих підземних вод проводити в межах об`єму 700 м куб. на добу; розрахувати межі зон санітарної охорони водозабору та дотримуватись їх режиму.
У Спеціальному дозволі визначено координати місцезнаходження параметричної свердловини № 1 – Велика Добронь (48°23'55.02" та 22°28'45.03"). 
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов таких висновків.
1. Щодо визнання недійсним Договору оренди № 1/2024 від 21.11.2024 року та застосування наслідків недійсності
 
Судом встановлено, що Відповідач 1 є суб`єктом господарювання приватної форми власності. Відповідач 2 є дочірнім підприємством ПрАТ "НАК "НАДРА УКРАЇНИ", власником якого на 100% є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, а отже майно, яке знаходиться у віданні Відповідача 2, є державним майном, на яке поширюється той самий режим управління та розпорядження, який діє щодо ПрАТ «НАК «НАДРА УКРАЇНИ».
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання відчуження та передачі в оренду (найм) майна державних акціонерних товариств, 100 відсотків акцій у статутному капіталі яких перебувають у державній власності» за № 1032 від 22.09.2023 року (далі – Постанова КМУ № 1032) було затверджено Порядок відчуження та передачі в оренду (найм) майна державних акціонерних товариств, 100 відсотків акцій у статутному капіталі яких перебувають у державній власності (далі Порядок передачі в оренду).
Відповідно до п. 3 Порядку передачі в оренду, відчуження та передача в оренду (найм) майна здійснюється виключно на конкурентних засадах через електронні аукціони в електронній торговій системі.
Суд бере до уваги, що надання Свердловини в оренду Відповідачу 1 не відноситься до винятків, коли надання такого майна в оренду може проводитись не на конкурентних засадах.
В даному випадку Договір оренди між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був укладений без проведення електронних аукціонів з порушенням вимог щодо конкурентних засад для надання Свердловини в оренду.
Порядком передачі в оренду детально унормовано процедуру та умови проведення електронних аукціонів для передачі відповідного майна в оренду, зокрема щодо безоплатного та вільного доступу до інформації (п. 10 Порядку), сплати реєстраційного та гарантійного внесків та подання заяви для участі в аукціоні (п. 11-12 Порядку).
З наведеного вбачається, що Позивач на рівні з іншими суб`єктами, у разі дотримання Відповідачем 2 наведених вище норм, мав право брати участь в отриманні такого майна в оренду, зокрема з урахуванням належності йому земельної ділянки на праві власності, а також охоронюваний законом інтерес, який полягає в легітимному прагненні та очікуванні того, що Відповідач 2, як суб`єкт, який належить до державної власності, забезпечить неухильне дотримання діючого законодавства щодо передачі Свердловини на конкурентних засадах.
Порушення вказаних вище норм зумовило порушення прав та охоронюваних інтересів Позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.
Відповідно до статті 1 Гірничого закону України, свердловина – це циліндрична гірнича виробка, створена бурами або іншими буровими інструментами.
Згідно зі ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Таким чином, свердловина для видобування води є нерухомим майном, оскільки вона не може існувати без землі та має значення і цінність у її місцезнаходженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
Суд зазначає, що зі спірного Договору оренди вбачається, що державна реєстрація речових прав на Свердловину не проводилась, а тому вказаний Договір оренди був укладений і з порушенням зазначених норм щодо оборотоздатності нерухомого майна, дотримання яких також було обов`язковим.
Таким чином, Договір оренди № 1/2024 від 21.11.2024 року є недійсним в силу порушення імперативних норм законодавства, а вимоги Позивача про визнання його недійсним та застосування наслідків його недійсності підлягають задоволенню.
2. Щодо визнання незаконним та скасування пункту 1 Наказу № 6 Державної служби геології та надр України від 14.01.2025 року
 
Частиною 1 ст. 16 Кодексу України про надра передбачено, що спеціальний дозвіл на користування надрами надається за результатами аукціону (електронних торгів), а за наявності підстав, визначених частиною першою статті 16-2 цього Кодексу, – без проведення аукціону (електронних торгів). Відповідач 3 при прийнятті оскаржуваного Наказу № 6 зазначив, що спеціальні дозволи на користування надрами надаються відповідно до ст. 16-2 Кодексу України про надра.
Зі змісту Додатку 1 до Наказу № 6 вбачається, що Відповідач 3, надаючи Відповідачу 1 дозвіл на користування надрами, керувався п. 3 ч. 1 ст. 16-2 Кодексу України про надра. Ця норма встановлює виняток із загального правила про аукціон для видобування підземних вод, зокрема, за умови що обсяг видобування підземних вод з водозаборів перевищує 300 метрів кубічних на добу.
Позивач доводить, що Свердловина не експлуатувалась, була ліквідована ще за радянських часів, а ділянка надр «Чомонинська» не розроблялась, про що зазначено в Спеціальному дозволі на користування надрами. Відтак, при наданні Відповідачу 1 спеціального дозволу на користування надрами Відповідач 3 безпідставно керувався п. 3 ч. 1 ст. 16-2 Кодексу України про надра, оскільки не було дотримано умови щодо обсягу видобування підземних вод, який мав бути діючим та перевищувати 300 метрів кубічних на добу. Даних про перевищення визначеного обсягу видобування підземних вод у Відповідача 3 за таких обставин не було.
Крім зазначеного, із оскаржуваного Наказу № 6 не вбачається, що Відповідач 1 подав Відповідачу 3 весь перелік документів, передбачений ч. 2, 3 та 5 ст. 16-2 Кодексу України про надра, що додатково та окремо підтверджує незаконність оскаржуваного наказу.
Відтак надання спеціального дозволу на видобування підземних вод на ділянці «Чомонинська» повинно було проводитись на загальних підставах за результатами аукціону, як це передбачено ч. 1 ст. 16 Кодексу України про надра та відповідно до Порядку проведення аукціону (електронних торгів) з продажу спеціального дозволу на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 993 від 23.09.2020 року.
Оскільки Наказ № 6 в частині видачі дозволу на користування надрами був прийнятий з порушеннями вимог діючого законодавства, такий підлягає визнанню незаконним та скасуванню в судовому порядку.
3. Щодо визнання недійсним Спеціального дозволу на користування надрами № 5767 від 12.02.2025 року
 
З огляду на те, що Наказ № 6, на підставі якого був виданий Спеціальний дозвіл № 5767, є незаконним та підлягає скасуванню, Спеціальний дозвіл, виданий на його виконання, підлягає визнанню недійсним.
Крім того, відповідно до ст. 23 Кодексу України про надра, як власник земельної ділянки має право без спеціального дозволу та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб підземні води (крім мінеральних) за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 метрів кубічних на добу.
Відповідно до ч. 20 ст. 16 Кодексу України про надра, у межах однієї ділянки надр не допускається видобування копалин одного виду на підставі кількох спеціальних дозволів на користування надрами. Враховуючи, що Позивач має право на видобування корисних копалин відповідно до ст. 23 Кодексу України про надра в силу закону, то видача Відповідачу 1 Спеціального дозволу на користування надрами порушує приписи ст. 16 вказаного Кодексу та гарантовані права Позивача.
Загроза порушення прав Позивача, а також власне їх порушення зумовлено порядком встановлення права користування земельними ділянками власникам спеціальних дозволів на користування надрами.
Стаття 18 Кодексу України Про надра передбачає, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.
Згідно з ч. 4 ст. 66 Земельного кодексу України, земельні ділянки усіх форм власності та категорій надаються у користування власникам спеціальних дозволів на геологічне вивчення та (або) на видобування корисних копалин шляхом встановлення земельних сервітутів згідно з межами ділянок надр та строками дії відповідних спеціальних дозволів на користування надрами.
Позивач вказує, що норми Закону України від 01.12.2022 № 2805-ІХ передбачають можливість встановлення земельних сервітутів для зазначених цілей незалежно від волевиявлення власника та без зміни цільового призначення таких земельних ділянок. 
Таким чином, Спеціальний дозвіл № 5767 створює для Відповідача 1 можливість встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки Позивача або її частини незалежно від його волевиявлення, що є прямим порушенням охоронюваних прав Позивача.
4. Щодо способів захисту прав та охоронюваних інтересів Позивача
 
Суд констатує, що Позивач має право на захист своїх прав на вказану земельну ділянку та право на видобування підземних вод на ній без спеціального дозволу на користування надрами від будь-яких посягань або обмежень способами, визначеними законодавством, зокрема шляхом припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин, а в даному випадку шляхом визнання недійсним Договору оренди, Наказу № 6 та Спеціального дозволу на користування надрами.
Одним із способів захисту цивільного права або інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Верховний Суд України у постанові від 19.10.2016 р. у справі № 910/21153/14 зазначив, що згідно зі ст. ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України. Спірний Договір оренди суперечить нормам діючого законодавства, зазначеним вище.
Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.
За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Отже, оспорюваним є правочин, який недійсний в силу визнання його таким судом на вимогу сторони чи заінтересованої особи. Оспорювані правочини викликають передбачені ними правові наслідки до тих пір, доки вони не оскаржені, однак якщо вони заперечуються (оскаржуються) стороною чи заінтересованою особою, то суд за наявності відповідних підстав визнає їх недійсними з моменту їх вчинення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної в постанові від 16.02.2024 р. у справі № 917/1173/22, визначено, що положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу – землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (статті 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.
Суд погоджується з доводом Позивача, що Договір оренди, укладений не за результатами аукціону, без добросовісної конкуренції серед учасників, є недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 215 та ч. 3 ст. 228 ЦК України, як такий, що суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства щодо необхідності додержання встановленого законодавством порядку надання державного майна у користування та забезпечення добросовісної конкуренції при виборі переможця аукціону на отримання такого майна в оренду. Окремими підставами для його недійсності є недотримання при його укладенні норм ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень».
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Частинами 1 та 2 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, – відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 р. у справі № 904/1907/15).
Отже, права та охоронювані інтереси Позивача можуть бути захищені шляхом визнання Договору оренди недійсним з застосуванням наслідків його недійсності, шляхом зобов`язання Відповідача 1 повернути Свердловину Відповідачу 2.
Оскільки при видачі Наказу № 6 та Спеціального дозволу на користування надрами були допущені порушення норм Кодексу України про надра та підзаконних актів щодо реалізації таких дозволів на конкурентних засадах, такі також підлягають визнанню недійсними, як такі що порушують права Позивача та суперечать інтересам держави та суспільства.
У постанові від 16.04.2020 р. у справі № 826/6766/18 Верховний Суд зазначив, що видача спецдозволів на використання надр через аукціон передбачає проведення процедур, які гарантують отримання від учасників такого аукціону найкращих умов, що безумовно максимально відповідатиме суспільним інтересам в розумінні ст. 13 Конституції.
Видача спеціального дозволу, хоча і не зумовлює безпосередній перехід прав на частину земельної ділянки, належних позивачу, проте створює правові підстави для набуття прав на зазначені ділянки після отримання спеціального дозволу, що у сукупності дає підстави стверджувати про порушення прав позивача або створення загрози його порушення (див. постанови Верховний Суд у справах № 910/1603/21 від 15.02.2022 р., № 909/1055/23 від 24.10.2024 р., у справі № 910/7853/21 від 01.11.2022 р.).
Частиною 1 ст. 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, саме з метою його захисту.
Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.
Отже, захист прав Позивача реалізується шляхом визнання недійсними Договору оренди, що порушує публічний порядок та інтереси держави (обхід аукціону). Визнання недійсними Наказу № 6 та Спеціального дозволу на користування надрами є необхідним для усунення загрози порушення прав власності Позивача, яка виникає через можливість встановлення примусового земельного сервітуту та порушення гарантованого ст. 23 Кодексу України про надра права на водокористування. 
Обраний спосіб захисту згідно зі ст. 216 ЦК України включає реституцію (повернення свердловини), яка є необхідною, оскільки для досягнення головної мети Позивача – повного усунення незаконного втручання та загрози втручання у його право власності на земельну ділянку – недостатньо лише визнання Договору оренди недійсним. Необхідно зобов`язати Відповідача 1 вчинити дії з повернення майна Відповідачу 2, що є єдиним ефективним засобом припинити фактичне використання Свердловини на землі Позивача, забезпечуючи відновлення становища, яке існувало до порушення його прав.
Таким чином, у даній справі, де незаконний договір стосується об`єкта, розташованого на землі Позивача, зобов`язання Відповідача 1 повернути Свердловину Відповідачу 2 є необхідною складовою ефективного способу захисту прав Позивача, який має на меті припинення фактичного втручання та усунення загрози примусового обтяження його земельної ділянки.
5. Оцінка (спростування) доводів Відповідачів
 
Відповідачі стверджують про законність Договору оренди № 1/2024, оскільки Свердловина не є об`єктом, який вимагає обов`язкового проведення аукціону для передачі в оренду, а також заперечують необхідність державної реєстрації Свердловини як об`єкта нерухомого майна.
Ці доводи є необґрунтованими та спростовуються наступним.
Договір оренди укладений в обхід конкурентних засад (аукціону), що є прямим порушенням Постанови Кабінету Міністрів України № 1032 від 22.09.2023 року та принципів управління державним майном.
Свердловина, як гідротехнічна споруда, що має нерозривний зв`язок із земельною ділянкою, набуває статусу нерухомого майна. Відсутність її державної реєстрації суперечить вимогам ст. ст. 182, 334 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що робить правочин щодо її оренди незаконним.
Відповідач 3 стверджує, що видача Спеціального дозволу відбулася на законних підставах із застосуванням винятку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 16-2 Кодексу України про надра.
Однак, його доводи не спростовують встановлених судом правопорушень.
Виняток щодо непроведення аукціону застосовується за умови, що обсяг видобування підземних вод перевищує 300 метрів кубічних на добу. 
Суд встановив, що Свердловина не експлуатувалась і була ліквідована, тобто умова щодо діючого обсягу видобування була недотримана. Це повертає правовідносини до загального правила ч. 1 ст. 16 Кодексу України про надра про обов`язкове проведення аукціону.
Відповідачем 3 порушено приписи ч. 17 ст. 16 Кодексу України про надра, оскільки жодних експертиз та оцінок розвіданих запасів корисних копалин у встановленому законодавством порядку не виконувались та не затверджувались Державною комісією України по запасах корисних копалин, що виключало можливість надання спірного спеціального дозволу.
Відповідачем 3 не спростовано довід Позивача про те, що до заяви про видачу дозволу не було долучено всіх документів, передбачених ч. 2, 3 та 5 ст. 16-2 Кодексу України про надра.
Відповідач 1 стверджує, що встановлені обмеження у вигляді санітарно-захисної зони навколо Свердловини не припиняють речових прав на земельну ділянку Позивача чи її частину, а отже, не можуть слугувати підставою для задоволення позову.
Цей довід є помилковим та не відповідає суті порушення прав Позивача, що полягає не лише у припиненні прав, а у створенні реальної загрози їх порушення та можливості примусового обтяження земельної ділянки. Незаконно виданий Спеціальний дозвіл створює для Відповідача 1 правову підставу для встановлення земельного сервітуту щодо ділянки Позивача або її частини незалежно від його волевиявлення (згідно з ч. 4 ст. 66 і ст. 99 Земельного кодексу України).
Видача Спеціального дозволу Відповідачу 1 порушує гарантоване Позивачу ст. 23 Кодексу України про надра право на видобування підземних вод для власних потреб, оскільки, відповідно до ч. 20 ст. 16 Кодексу України про надра, в межах однієї ділянки надр не допускається видобування копалин одного виду на підставі кількох спеціальних дозволів.
Щодо доводів Відповідача 2 про наявність «дефекту» у Договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 15.04.2024 року та неналежність Позивача, суд зазначає наступне.
По-перше, згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На момент розгляду справи Договір купівлі-продажу від 15.04.2024 року є чинним, ніким не оспореним та не визнаним недійсним у встановленому законом порядку. Відповідачі, не будучи стороною цього правочину, не надали суду доказів того, що права третіх осіб (ймовірних співвласників) були порушені, або що ці особи заявляли про свої права на земельну ділянку.
По-друге, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку (кадастровий номер 2122787800:02:001:0103) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до принципу публічної достовірності реєстру, записи в ньому вважаються правильними, доки не доведено протилежне. Згідно з Відомостями з Державного реєстру, тип права власності Позивача визначено як «право власності» без будь-яких застережень щодо його часткового характеру. Відсутність у Реєстрі відомостей про інших співвласників та розмір часток підтверджує набуття Позивачем права власності на об`єкт у цілому.
По-третє, суд критично оцінює посилання Відповідача 2 на зміст пункту 1.3 Договору, де вказано про належність ділянки Продавцю на праві «спільної часткової власності». Як встановлено судом, Продавець набув право власності на земельну ділянку на підставі двох свідоцтв про право на спадщину. Зазначене свідчить про послідовне акумулювання часток у праві власності одним суб`єктом до моменту укладення оспорюваного правочину.
Відповідно до ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакова для сторін воля. Системний аналіз тексту Договору у сукупності з реєстраційними даними свідчить, що посилання на «спільну часткову власність» у п. 1.3 є релевантним відображенням історії формування титулу Продавця (успадкування часток), що не спростовує факту відчуження об`єкта як єдиного цілого. Будь-які технічні особливості опису правовстановлюючих документів Продавця у тексті Договору не нівелюють правового результату правочину – переходу права власності до Позивача в повному обсязі.
Таким чином, ОСОБА_1 є повноправним власником майна, а позов подано належним позивачем у розумінні ст. 48 ЦПК України.
Суд відхиляє доводи Відповідача 2 про те, що на земельній ділянці Позивача розташована інша свердловина, відмінна від параметричної свердловини № 1 Велика Добронь, з огляду на таке.
По-перше, предметом Договору оренди № 1/2024 та Спеціального дозволу № 5767 є саме «параметрична свердловина № 1 Велика Добронь». У самому Договорі оренди (п. 1.1) та в Спецдозволі визначено координати та місцезнаходження об`єкта, які територіально збігаються з межами земельної ділянки Позивача (кадастровий номер 2122787800:02:001:0103).
По-друге, посилання Відповідача 2 на розбіжність у глибині об`єкта (3843 м за паспортом проти «500 м» за технічною документацією землеустрою) суд оцінює критично. Технічна документація із землеустрою, виготовлена інженером-землевпорядником ОСОБА_2 , на яку посилається Відповідач, має на меті встановлення меж земельної ділянки та фіксацію наявних на ній наземних споруд. Обстеження глибини свердловини не входить до компетенції інженера-землевпорядника та не проводилося шляхом спеціальних геофізичних вимірювань (каротажу). Зазначення глибини «500 м» у документації із землеустрою є лише описовим відображенням видимих характеристик об`єкта або результатом помилкового перенесення даних, що не спростовує ідентифікацію свердловини як майнового об`єкта.
По-третє, саме наявність цієї свердловини на ділянці Позивача стала підставою для видачі Наказу Держгеонадр № 6, де об`єкт ідентифіковано як свердловину № 1 Велика Добронь. Відповідачі не надали суду жодних доказів існування іншої паспортизованої свердловини з такою ж назвою у цій локації.
Таким чином, твердження про «різні об`єкти» є нічим іншим, як спробою Відповідача 2 уникнути відповідальності за розпорядження майном, яке знаходиться на приватній земельній ділянці без згоди її власника. Суд констатує, що об`єктом спору є саме та свердловина, яка фактично розташована на земельній ділянці Позивача та щодо якої прийняті оскаржувані акти.
Доводи відповідачів щодо відсутності предмета спору та непідсудності справи цьому суду були предметом дослідження під час підготовчого провадження, за результатами якого судом постановлено ухвали від 12.06.2025 р. та 24.09.2025 р. про відмову у закритті провадження та про передачу справи за підсудністю до іншого суду. Жодних нових обставин, які б спростовували висновки суду, представником відповідача не надано.
З огляду на викладене, доводи Відповідачів не можуть бути прийняті Судом, оскільки вони не спростовують встановлених порушень імперативних норм законодавства, а також факту порушення та створення реальної загрози порушення охоронюваних прав Позивача.
Провівши повний, всебічний та об`єктивний аналіз доводів Позивача та спростувавши заперечення Відповідачів, суд констатує, шо:
1. Договір оренди № 1/2024 від 21.11.2024 року є недійсним, оскільки укладений з порушенням порядку розпорядження державним майном (обхід аукціону) та вимог щодо державної реєстрації нерухомого майна, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України.
2. Наказ № 6 від 14.01.2025 року Державної служби геології та надр України в частині видачі спеціального дозволу та сам Спеціальний дозвіл на користування надрами № 5767 від 12.02.2025 року є незаконними та підлягають скасуванню/визнанню недійсними, оскільки видані всупереч ч. 1 ст. 16 та ч. 17 ст. 16 Кодексу України про надра (без аукціону та належної експертизи запасів).
3. Наслідком незаконності спірних актів є порушення права власності Позивача та створення загрози його порушення. Відповідно до ст. 216 ЦК України, наслідком недійсності правочину є двостороння реституція. З огляду на це, права та охоронювані інтереси Позивача можуть бути захищені шляхом визнання Договору оренди недійсним із застосуванням наслідків його недійсності, шляхом зобов`язання Відповідача 1 повернути Свердловину Відповідачу 2, що є єдиним ефективним способом усунення джерела порушення.
На підставі викладеного суд, керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсним з моменту його укладення Договір оренди №1/2024 індивідуально визначеного майна, укладений 21.11.2024 року між Товариство з обмеженою від?по?від?аль?ні?стю «ГЕОТЕРМАЛЬНИЙ ХАБ» (89600, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, м. Мукачево, вул. Лавківська, буд. 1е, код ЄДРЮОФОПГФ 45621592) та Дочірнім підприємством ПрАТ «НАК «НАДРА УКРАЇНИ» «ЗА?ХІ?ДУКР?ГЕО?ЛО?ГІЯ» (79000, Львівська обл., м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8, код ЄДРЮОФОПГФ 01432606), який посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Ришкович О.В. за реєстровим номером № 4555. 
Застосувати наслідки недійсності Договору оренди №1/2024 індивідуально визначеного майна від 21.11.2024 року та зобов`язати Товариство з обмеженою від?по?від?аль?ні?стю «ГЕОТЕРМАЛЬНИЙ ХАБ» повернути Дочірньому підприємству ПрАТ «НАК «НАДРА УКРАЇНИ» «ЗА?ХІ?ДУКР?ГЕО?ЛО?ГІЯ» окреме індивідуально визначене майно – параметричну свердловину № 1 Велика Добронь, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н., на південний схід від села Чомонин.
Визнати незаконним та скасувати пункт 1 (в частині додатку № 1) Наказу № 6 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», виданого 14.01.2025 року Державною службою геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Цедіка Антона, буд. 16, код ЄДРЮОФОПГФ 37536031) та додаток № 1 до цього наказу щодо надання Товариству з обмеженою від?по?від?аль?ні?стю «ГЕОТЕРМАЛЬНИЙ ХАБ» Спеціального дозволу на користування надрами. 
Визнати недійсним Спеціальний дозвіл на користування надрами № 5767 від 12.02.2025 року для геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ), виданий Державною службою геології та надр України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. 
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Геотермальний Хаб», код ЄДРОПУ 45621592, місцезнаходження: 89600, м. Мукачево Закарпатської області, вул. Лаківська, буд. 1е.
Відповідач 2: Дочірнє підприємство ПрАТ «НАК надра Україна» «Західукргеологія», код ЄДРОПУ 01432606, місцезнаходження: 79000 м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8.
Відповідач 3: Державна служба геології та надр України, код ЄДРОПУ 37536031, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Цедіка Антона, буд. 16.
Повний текст рішення суду складено 19.05.2026 року.

Суддя      Ю. М. Мирошниченко