ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/763/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:
судді Колісника І.І.
за участю секретаря судового засідання Моторної Є.І.
та представників:
прокурор: Камлер А.В.;
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Денисенко Т.В. - самопредставництво.
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу
за позовом Керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради, селище Солоне Дніпропетровської області
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ
про стягнення 1 099 125,10 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради з позовом про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь держави в особі Солонянської селищної ради шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки лісу, в сумі 1099125,10 грн.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позову прокурор просить стягнути на користь його платника - Дніпропетровської обласної прокуратури.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що в результаті проведення контрольного заходу щодо додержання Філією "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" вимог нормативно-правових актів з ведення лісового господарства та електронного обліку деревини зафіксовано незаконну порубку дерев загальним обсягом 6 куб.м у межах кварталу 56 виділів 17, 21 Микільського лісництва Запорізького надлісництва в адміністративних межах Солонянської селищної ради, про що складено відповідні акти від 01.11.2024 та 11.09.2025.
Внаслідок неналежного виконання працівниками Філії "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" обов`язків щодо захисту, охорони лісових насаджень навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду на суму 1099125,10 грн, розмір якої прокурор підтверджує висновком судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/104-25/48383-ФХЕД від 05.01.2026.
Заявляючи про своє процесуальне право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради, прокурор посилається на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", а також зауважує, що вже самого факту бездіяльності уповноваженого державою органу здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, а саме Солонянської селищної ради, яка в межах своєї компетанції здійснює контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, є достатнім для втручання прокурора.
Прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
За змістом частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Обгрунтовуючи наявність інтересів держави у спірних правовідносинах, які підлягають захисту прокурором, прокурор, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, зазначає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підлягають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом, надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (пост. ВС від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
Попередньо, до звернення до суду, прокурор зобов`язаний повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
На виконання частин третьої, четвертої статті 53 ГПК України та частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Правобережною окружною прокуратурою міста Дніпра на адресу Солонянської селищної ради надіслано повідомлення від 26.12.2025 № 53-8178ВИХ-25, в якому викладено обставини порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища на території Солонянської селищної ради (незаконна порубка дерев загальним обсягом 6 м.куб в межах кварталу 56 виділів 17, 21 Микільського лісництва Запорізького надлісництва) та запропоновано надати інформацію, зокрема про вжиті селищною радою заходи, спрямовані на усунення виявлених порушень законодавства, шляхом пред`явлення позову про стягнення шкоди (а.с. 33 - 35).
На зазначене повідомлення прокуратури Солонянською селищною радою надано відповідь (лист № 02-14-2492/0/2-25 від 30.12.2025) про те, що до бюджету селищної територіальної громади не надходили кошти за шкоду, спричинену незаконною порубкою дерев загальним обсягом 6 м.куб у межах кварталу 56 виділів 17,21 Микільського лісництва Запорізького надлісництва в адміністративних межах Солонянської селищної ради; а також повідомлено про те, що заходи претензійно-позовного характеру про стягнення в примусовому порядку коштів за шкоду не вживалися (а.с. 36).
Листом № 53-409ВИХ-26 від 20.01.2026 керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра повідомив позивача про звернення до суду в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради з позовом до відповідача про стягнення шкоди в сумі 1099125,10 грн, заподіяної незаконною порубкою дерев (а.с. 64).
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).
Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 11.03.2026 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС, не погоджується з висновками та доводами прокуратури, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки факт належного виконання Філією "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" заходів, спрямованих на охорону та збереження лісів, не спростовано позовною заявою та доданими до неї документами.
Відповідач указує, що матеріалами справи підтверджується, що саме посадові особи його підприємства виявили та у встановленому законодавством порядку повідомили правоохоронним органам про факт вчинення порушення природоохоронного законодавства у вигляді здійснення незаконної рубки дерев.
За вказаних обставин, на думку відповідача, прокуратурою не доведено на підставі належних, допустимих та достовірних доказів наявності в діях відповідача такого елементу цивільного правопорушення як протиправна поведінка (протиправна бездіяльність), яка б мала шкідливі наслідки, та причинно-наслідковий зв`язок із збитками, що виключає можливість задоволення позову.
17.03.2026 від позивача через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС надійшла заява, в якій останній підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника (а.с. 98 -100).
30.03.2026 прокурор через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС подав відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що відповідно до пункту 2.2.2 Положення про Філію "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" предметом діяльності Філії є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних порубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного чи іншого шкідливого впливу.
Також прокурор посилається на те, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі; при цьому відповідно до пунктів 1, 5 частини другої статті 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Указує прокурор також про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як відшкодування шкоди, а саме:
- протиправна поведінка, яка полягає у недотриманні вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісів;
- шкідливий результат такої поведінки (шкоди), який полягає у знищенні лісових культур;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, зумовлений бездіяльністю відповідача, що призвело до знищення лісових культур, чим заподіяно шкоду в загальному розмірі 1 099 125,10 грн;
- вина особи, яка заподіяла шкоду, виражена у незабезпеченні належного використання лісових ресурсів, які перебувають у постійному користуванні держлісгоспу.
Посилаючись на судову практику, прокурор також зауважує, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків.
Відтак прокурор вважає, що шкода у розмірі 1 099 125,10 грн, завдана державі внаслідок незаконної рубки лісових насаджень, підлягає стягненню з постійного лісокористувача ДСГП "Ліси України" (а.с. 101 - 103).
Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 31.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2026 з викликом учасників справи в судове засідання.
Представник позивача в судове засідання 16.04.2026 не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявсяя належним чином відповідно до статей 6, 120, 242 ГПК України.
Ухвала суду від 31.03.2026 доставлена до електронного кабінету позивача в ЄСІКС, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою та свідчить про належне повідомлення останнього про призначене у справі засідання суду (а.с. 121).
Відповідно до частини першої статті 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
За викладених обставин, суд розглядає справу за відсутності представника позивача.
Під час розгляду справи по суті прокурор та представник відповідача надали пояснення по суті спору.
За наслідком судового засідання 16.04.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 25.09.2008 № 443-16/V "Про створення регіонального ландшафтного парку "Придніпровський" та рішенням Дніпропетровської обласної ради від 14.07.2017 226-9/VII "Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 вересня 2008 року № 443-16/V "Про створення регіонального ландшафтного парку "Придніпровський" оголошено Регіональний ландшафтний парк "Дніпрові пороги" (далі - РЛП "Дніпрові пороги").
Наказом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 12 від 17.03.2022 затверджено Положення про регіональний ландшафтний парк "Дніпрові Пороги", відповідно до пункту 1.2 якого РЛП "Дніпрові пороги" є природоохоронною, науково-дослідною та рекреаційною установою регіонального (місцевого) значення і входить до складу природно-заповідного фонду України.
РЛП "Дніпрові пороги" загальною площею 4917,9 га розташовано у східній частині Дніпровського району на правому березі р. Дніпро, яка включає частину території Солонянської селищної ради, орієнтовною площею 2758,9 га, зокрема землі водного фонду - 1697,3 га та землі лісогосподарського призначення, орієнтовною площею 2034,9 га в межах державного підприємства "Дніпровське лісове господарство" (далі - землекористувачі).
Відповідно до охоронного зобов`язання Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 124/22-м від 11.04.2022 тимчасово виконуючому обов`язки директора Державного підприємства "Дніпропетровське лісове господарство" передано під охорону та дотримання встановленого режиму регіональний ландшафтний парк "Дніпрові пороги", загальною площею 2034,9 га, який згідно з матеріалами лісовпорядкування розташовано на території Микільського лісництва Дніпровського району Дніпропетровської області.
Державне підприємство "Дніпропетровське лісове господарство" реорганізовано шляхом приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".
Наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" від 11.03.2024 № 346 створено Філію "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".
Наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" № 1688 від 20.10.2025 затверджено Положення про філію "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в новій редакції (далі - Положення).
Відповідно до пункту 1.1 Положення Філія "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - Філія) є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - підприємство).
Філія є відокремленим структурним підрозділом підприємства, яка не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені підприємства та в його інтересах, здійснює делеговані підприємством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності підприємства (пункт 3.1 Положення).
Філія здійснює свою господарську діяльність на земельних ділянках, які знаходяться у постійному користуванні підприємства, оренді або інших речових правах та закріплені за філією наказом Генерального директора підприємства (пункт 7.8 Положення).
Предметом діяльності філії є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних порубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного чи іншого шкідливого впливу (підпункт 2.2.2 пункту 2.2 Положення).
Філія володіє та користується майном, земельними ділянками, мисливськими угіддями, які закріплено за філією, для досягнення мети діяльності філії, згідно з законодавством, Статутом підприємства та цим Положенням, а також майном, яке придбавається та/або набувається для цілей забезпечення діяльності філії. Філія не є власником майна. Майно, яке закріплюється за філією, належить підприємству на праві власності або закріплене за підприємством на праві господарського відання (пункти 7.1, 7.2 Положення).
Як убачається з матеріалів справи, сектором № 2 відділу № 5 Управління Безпеки Департамента безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" за результатами проведення у період з 28.10.2024 по 01.11.2024 контрольного заходу за додержанням Філією "Східний лісовий офіс" вимог нормативно-правових актів з ведення лісового господарства та електронного обліку деревини виявлено незаконну рубку дерев загальним обсягом 6 куб.м в межах кварталу 56 виділів 17, 21 Микільського лісництва Запорізького лісового відділення філії, про що 01.11.2024 складено відповідний акт (а.с. 25-26).
Відповідно до розрахунку шкоди, здійсненого завідувачем сектору № 2 відділу № 5 Савкіним О.А. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 "Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд", загальний розмір шкоди внаслідок незаконної порубки дерев загальним обсягом 6 м.куб в межах кварталу 56 виділів 17, 21 Микільського лісництва Запорізького надлісництва в адміністративних межах Солонянської селищної ради становить 1006668,82 грн (а.с. 27).
За фактом виявлення вищевказаної незаконної порубки дерев працівниками Філії "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" 11.09.2025 слідчим СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом Марочко А.А. складено протокол огляду місця події (а.с. 39 - 42).
Також за фактом незаконної порубки дерев ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області 07.01.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025042160000016 за ч. 1 ст. 246 КК України (а.с. 38).
Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2025 за № 12025042160000016, слідчим СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Марочко А.А. винесено постанову від 10.12.2025 про призначення судової інженерно-екологічної експертизи.
Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/104-25/48383-ФХЕД від 05.01.2026 за результатом проведення судової інженерно-екологічної експертизи, проведеної в межах кримінального провадження № 12025042160000016, розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 18 дерев, до ступеня припинення росту, розташованих у кварталі 56 виділи 17, 21 природно-заповідного фонду Микільського лісництва Запорізького надлісництва фідії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України", становить 1 099 125,10 грн.
При цьому судовим експертом зазначено про те, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 18 дерев, до ступеня припинення росту, розташованих у кварталі 56 виділи 17, 21 природно-заповідного фонду Микільського лісництва Запорізького надлісництва Фіії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України", який розраховано завідувачем сектору № 2 відділу № 5 Савкіним Олегом Анатолійовичем у сумі 1 006 668,82 грн, не підтверджується на суму 92 456,28 грн. Розбіжність у розрахунках виникла на стадії обрання Такси відповідно до зони, а саме: Дніпропетровська область розміщена у степовій зоні, а такси в розрахунках взяті як для "інші зони" (а.с. 43 - 46).
Листом № 365/17.1-2026 від 19.01.2026 Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" повідомило про те, що відповідно до інформації Філії "Східний лісовий офіс" шкода, заподіяна незаконною порубкою дерев в межах кварталу 56 виділів 17, 21 Микільського лісництва Запорізького надлісництва, не відшкодовувалась (а.с. 48).
Відтак прокурор зазначає, що навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача Філії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України" Микільського лісництва Запорізького надлісництва, а саме: незабезпечення ефективного комплексу всіх заходів, спрямованих на збереження лісів, незадовільного стану здійснення контролю за охороною та захистом лісів, невжиття заходів із боротьби з незаконними рубками, та порушення лісового законодавства з боку постійного лісокористувача вимог статей 89, 90 Лісового кодексу України, оскільки постійний лісокористувач не виконав покладених на нього обов`язків, зокрема із забезпечення охорони і збереження лісів на підвідомчій йому території в межах кварталу 56 виділів 17, 21 Микільського лісництва Запорізького надлісництва, який знаходиться на території Солонянської селищної ради, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави.
Відповідачем у добровільному порядку збитки, завдані навколишньому природньому середовищу, не відшкодовано, що і є причиною спору.
Предметом доказування у справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача шкоди у розмірі 1 099 125,10 грн, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки лісу.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи й спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки й шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Суди, розглядаючи спори про стягнення збитків, мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Отже, при зверненні з позовом про стягнення шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами й спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулюються, зокрема Лісовим кодексом України.
За змістом статті 1 Лісового кодексу України ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.
Відповідно до частини першої статті 3 Лісового кодексу України лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 13 Конституції України, статтею 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.
Статтею 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Частиною п`ятою статті 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається, зокрема, на постійних лісокористувачів.
За частиною першою статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть, зокрема, особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища".
Відповідно до статті 5 цього Закону державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Системний аналіз положень статті 86, пункту 1 частини другої статті 105, статті 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, до того ж підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Отже, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, у тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.02.2026 у справі № 907/278/25, від 30.01.2025 у справі № 907/48/24, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17.
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що призвело до здійснення незаконної порубки дерев.
У матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт незаконної порубки дерев загальним обсягом 6 м.куб у межах кварталу 56 виділів 17, 21 Микільського лісництва Запорізького надлісництва в адміністративних межах Солонянської селищної ради.
Отже, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" як постійний лісокористувач, вина якого полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території, повинен відшкодувати завдану шкоду.
Суд ураховує, що у постанові від 28.09.2023 у справі № 927/32/23, розглядаючи питання про стягнення з постійного лісокористувача збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства внаслідок незаконної порубки дерев, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що статутом такого лісокористувача визначено цілі його діяльності та обов`язки щодо охорони лісу, а відсутність визначеного чіткого переліку заходів не звільняє відповідача від необхідності та не спростовує можливості виконання ним комплексу заходів, необхідних і достатніх для виконання покладених на нього обов`язків.
Сам по собі факт вжиття окремих заходів, у тому числі виявлення правопорушення та повідомлення правоохоронних органів, не спростовує встановлених судом обставин щодо неналежного виконання покладеного на постійного лісокористувача обов`язку забезпечити охорону і збереження лісу.
Розрахунок шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у розмірі 1099125,10 грн, наведено у висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 05.01.2026 № СЕ-19/104-25/48383-ФХЕД, складеного за результатами надісланого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області постанови від 10.12.2025 про призначення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2025 за № 12025042160000016.
Враховуючи наведене, судом встановлена та матеріалами справи підтверджена наявність усіх складових правопорушення, а саме: факт неправомірної поведінки відповідача (бездіяльність працівників відповідача у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду); шкода; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; вина заподіювача шкоди, оскільки відповідач відсутність своєї вини належними доказами не спростував.
За таких обставин позовні вимоги прокурора визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 13189,50 грн покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 202, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про стягнення 1 099 125,10 грн - задовольнити повністю.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ідентифікаційний код 44768034; місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А) на користь держави в особі Солонянської селищної ради (ідентифікаційний код 04339652; місцезнаходження: 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище Солоне, вул. Задернюка, буд. 3) шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки лісу, в сумі 1099125,10 грн.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ідентифікаційний код 44768034; місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02909938; місцезнаходження: 49044, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 38) судовий збір у сумі 13189,50 грн.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 11.05.2026.

Суддя І.І. Колісник