ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/1357/25	Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О. 	
Провадження № 33/817/223/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, 11.09.2025 року о 23 год.58 хв. в с. Яблунів, Дорога-М19 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN д.н.з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря та підтверджується висновком медичного закладу №187 від 12.09.2025 , чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги відсутністю визначених законом підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в зв`язку з чим вважає що у поліцейських не було підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння.
Посилається на те, що працівниками поліції не були названі ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння , що є порушенням відомчої Інструкції та у зв`язку з чим просить визнати недійсним результат огляду.
Також, зазначає, що наявний в матеріалах справи рапорт поліцейського не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки останній є зацікавленою особою.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд обгрунтував даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №451134 від 12.09.2025 року, рапорті старшого лейтенанта інспектора СРПП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Маланюка С. від 13.11.2025 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у Чортківську міську лікарню від 12.09.2025 року; висновком КНП “Чортківська ЦМЛ” щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.09.2025 року, матеріалах відеофіксацій з нагрудних камер та патрульного автомобіля поліцейських.
Вирішуючи питання про правомірність рішення суду та обгрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Статтею 14 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов”язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов”язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.2.3 “д” Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
На вимогу поліцейського відповідно до п.2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
При цьому, статтею 35 Закону України “Про Національну поліцію” передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Згідно частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи. 
З матеріалів справи не вбачається і судом першої інстанції не встановлено, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.
Тобто працівниками поліції не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України.
Висновки місцевого суду про правомірність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, також є необґрунтованими оскільки водій не керував транспортним засобом під час дії комендантської години, яка діяла згідно вимог чинного законодавства на території Тернопільської області 11.09.2025 року з 24 год.
Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.
У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.
Оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, тому і протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього та інші документи є недопустимими доказами у відповідності до так званої доктрини «плодів отруєного дерева».
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. слід задововльнити, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП — скасувати у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, з винесенням нової про закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП ст. 294 КупАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. задовольнити, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати. Провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя