"28" травня 2026 р.     

642/2603/26
2/642/1395/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ольховського Є.Б.,
за участю секретаря Семенюк А.Є.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що 09.08.2023р. АТ «Таскомбанк» та відповідач уклали заяву-договір № 002/21536589 – СК SB на умовах про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з лімітом кредитування – 200 000 грн. та відповідачу було надані кредитні кошти в сумі 25 000 грн. з процентною ставкою 59% строком кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
Крім того 17.09.2023р. АТ «Таскомбанк» та відповідач уклали заяву-договір на оформлення розстрочки № Transhizi 22110984 за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10 000 грн. з процентною ставкою 0,0001% строком до 18.03.2024р.
Також 18.09.2023р. між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було підписано заяву-анкету № 002/22122640 – SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки в межах проекту «Sportbank» про встановлення ліміту кредитування 100 000 грн. та ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. з процентною ставкою 0,22% строком 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
Банк свої зобов`язання за вказаними договорами виконав в повному обсязі надавши ОСОБА_1 грошові кошти однак позичальник своїх зобов`язань не виконав, і у нього станом на 16.01.2026 р. за договорами є заборгованість в загальному розмірі 63 085.13 грн. які прохає стягнути з відповідача та судові витрати в сумі 2 662.40 грн.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 08.04.26р. було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Згоду на ухвалення заочного рішення не висловлював.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено що 09.08.2023р. АТ «Таскомбанк» та відповідач уклали заяву-договір № 002/21536589 – СК SB на умовах про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з лімітом кредитування – 200 000 грн. та відповідачу було надані кредитні кошти в сумі 25 000 грн. з процентною ставкою 59% строком кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Кредит перераховано на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».
Згідно до виписки по рахунку за ОСОБА_1 є заборгованість за Заявою-договором № 002/21536589 – СК SB від 09.08.2023р. в розмірі 44 783.14 грн. яка складається з тіла кредиту 23 697.59 грн. та процентів 21 085.55 грн.
Між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та відповідачем підписано 17.09.2023р. заяву-договір на оформлення розстрочки № Transhizi 22110984 за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10 000 грн. з процентною ставкою 0,0001% строком до 18.03.2024р. Кредит перераховано на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».
Згідно до виписок по особовому рахунку позичальника та розрахунку заборгованості за заявою-договором на оформлення розстрочки № Transhizi 22110984 у відповідача є заборгованість у розмірі 4 977.26., що складається з тіла кредиту 2 997.26 грн та комісії 1 980 грн.
Між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було підписано заяву-анкету № 002/22122640 – SP від 18.09.2023р. щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки в межах проекту «Sportbank» про встановлення ліміту кредитування 100 000 грн. та ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. з процентною ставкою 0,22% строком 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Кредит перераховано на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».
Згідно до виписок по особовому рахунку позичальника та розрахунку заборгованості за кредитним договором№ 002/22122640 – SP від 18.09.2023 у відповідача є заборгованість у розмірі 13 324.73 грн, що складається з тіла кредиту – 7 809.23 грн та заборгованості за процентами – 5 515.50 грн.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - Акціонерне товариство «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Таскомбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Акціонерне товариство «Таскомбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Щодо стягнення комісії у сумі 1 980 грн. за заявою-договором на оформлення розстрочки № Transhizi 22110984 суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку (кредитора) встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08червня 2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Разом з тим, закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частин першої та другої статті 11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023р. по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У кредитному договорі ( заява-договір на оформлення розстрочки № Transhizi 22110984) укладеним між позивачем та відповідачем не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, також АТ «ТАСКОМБАНК» не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 002/21536589 – СК SB від 09.08.2023р. підлягає стягненню з відповідача на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» в повному обсязі в сумі 44 783.14 грн.
Сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № № 002/22122640 – SP від 16.01.2026р. також підлягає стягнення з відповідача в повному обсязі в сумі 13 324.73 грн.
За кредитним договором № Transhizi 22110984 від 18.09.2023р. підлягає стягненню з відповідача на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» частково в розмірі заборгованості за тілом кредиту 2 997.26 грн. 
Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662.40 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 96.8 %.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274 ЦПК України, ст.ст. 1,3, 207, 509, 526, 549, 551, 625, 526, 626, 628, 633, 634, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1ЦК України, 
- 
вирішив :
Позов – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, б. 30, заборгованість у розмірі 61 105.13 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, б. 30, судовий збір у розмірі 2 578 грн.
В іншій частині позов залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Є. Ольховський