Справа № 308/16873/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

18 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів: 
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В., 
суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2026 року, ухвалене головуючою суддею Логойда І.В., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру та способу стягнення аліментів
встановив:
У листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про збільшення розміру та способу стягнення аліментів. 
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 листопада 2012 рjre у справі № 712/19481/2012 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 800 грн. до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 23 жовтня 2012 року. 
Старша дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 два роки, з 2021 по 2023 р. аліменти на меншу дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачував нерегулярно, у незначних сумах. Станом на день звернення до суду ОСОБА_1 періодично сплачує аліменти на утримання ОСОБА_4 одну тисячу гривень, що явно недостатнім розміром для забезпечення потреб дитини. З часу призначення аліментів на утримання дітей суттєво збільшились потреби дітей у навчанні, харчуванні істотно, в рази, збільшились споживчі ціна на речі першої необхідності та продукти харчування, значно змінився прожитковий мінімум для дітей і розмір аліментів, визначений рішеннями суду, фактично 400 грн на дитину забезпечує її належний рівень життя та навчання ОСОБА_2 не працює, та не в змозі самостійно забезпечити дитину всім необхідним. На житло, харчування, навчання та інші необхідні потреби вона витрачає значні кошти. Вважає, що відповідач, який є військовослужбовцем, може сплачувати аліменти, оскільки отримує достойне грошове забезпечення і, на думку ОСОБА_2 , має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу.
На підставі наведеного ОСОБА_2 просила суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 листопада 2012 року та стягувати з ОСОБА_1 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2026 року позов задоволено.
Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2012 по справі №712/19481/2012 у розмірі 800 (вісімсот) грн щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття на 1/4 частину всіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення позову частково та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходів.
Посилається при цьому на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення суду неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, обставинам справи.
Вказує, що ним систематично сплачувались аліменти на утримання молодшої доньки в розмірі більшому ніж визначено судом, а саме по 1500-1600 гривень щомісячно, а в вересні 2025 року було перераховано 3 200 гривень. 
Зазначає, що з 17.03.2017 він перебуває в новому шлюбі з ОСОБА_5 , в якому в них народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З урахуванням того, що вже є нова сім`я, яка потребує матеріального забезпечення, а тому не заперечує щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів, однак погоджується сплачувати в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська О.М., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Вказує, що посилання апелянта на те, що ним сплачувалися аліменти в розмірі по 1500 грн, що є більшим за визначеним судом, однак, така сума є меншою навіть мінімального розміру, визначеного законом і є явно недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач перебуває на службі в Збройних Силах України і має постійне фінансове та грошове забезпечення, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. 
Що стосується посилання на наявність у ОСОБА_1 іншої дитини, доньки ОСОБА_7 , 2017 р.н., то ця обставина не є самодостатньою для визначення аліментів в розмірі 1/6 частки від усіх доходів відповідача, оскільки доказів погіршення стану його здоров`я, погіршення матеріального стану, необхідності утримувати дружину або існування інших обставин, за яких аліменти в розмірі частки його доходу суттєво погіршать його фінансовий стан, суду не надано. Діти, в тому числі від різних шлюбів, мають рівні права і обов`язки відносно свого батька або матері, в тому числі мають рівні права на утримання, а аліменти належне матеріальне не погіршить в розмірі частки з усіх видів доходу становище іншої дитини. Посилання апелянта на необхідність утримання сім`ї не заслуговує на увагу, оскільки дружина відповідача є працездатною особою і не потребує утримання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2012 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис №796 розірвано. Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити проживати разом з матір`ю. Стягнуто з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 23 жовтня 2012 року.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення та зміну способу стягнення аліментів, позивачка визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька.
Так, згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що як у позивача так і у відповідача змінився матеріальний стан, оскільки доньки підросли та потребують значно більших витрат на утримання, навчання та розвитку, а позивач не може самостійно забезпечити належне матеріальне утримання доньки, яка є неповнолітньою. При цьому відповідач перебуває на військовій службі та отримує грошове забезпечення. 
Відтак, з врахування встановлених обставин справи та враховуючи матеріальний стан сторін, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у в розмірі 1/4 частки від доходу батька. Таке рішення відповідає інтересам доньки і забезпечує право останьої на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи апелянта про те, що на його утриманні перебуває донька від другого шлюбу, не заслуговують на увагу, так право на отримання матеріального забезпечення батька є однаковим для всіх дітей. 
А тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов до вірного висновку про задоволення позову.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
А тому, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов до вірного висновку про задоволення позову, відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2026 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2026 року.
Суддя-доповідач
Судді