Номер провадження: 22-ц/813/4927/26 
Справа № 522/11934/25
Головуючий у першій інстанції Чорнуха Ю.В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В., 
учасники справи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», боржник - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2026 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Чорнухи Ю.В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2026 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу від 03.06.2025 у справі № 522/11934/25 – відмовлено, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ - повернуто боржнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу, поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу від 03.06.2025, передати матеріали до суду першої інстанції для вирішення питання про скасування судового наказу по суті.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції зазначив, що не встановлено наявності спору у період з червня по листопад 2025 року, однак спір між співвласниками будинку – її матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - є триваючим і не вирішеним до сьогодні, предметом спору є право власності, порядок користування житлом та законність дій співвласниці, саме тривалість та неврегульованість спору об`єктивно унеможливлювали її проживання у зазначеному будинку в будь-який момент, у тому числі в період, який суд формально вимагав підтвердити.
Предметом доказування у межах ст. 127 ЦПК України є не конкретний місяць, а характер та тривалість обставин, які об`єктивно позбавляли особу можливості: проживати за адресою реєстрації, отримувати кореспонденцію; дізнатися про наявність судового наказу.
Суд не врахував фактичну неможливість доступу до житла.
Судом не було належним чином враховано, що: скаржниці неодноразово фізично перешкоджали у доступі до будинку, зокрема шляхом заміни замків; у зв`язку з конфліктом між співвласниками неодноразово викликалась поліція; у межах пов`язаних справ накладався арешт на будинок, що додатково унеможливлювало користування ним; було відкрито кримінальне провадження за фактом підробки документів, що підтверджує високий рівень конфліктності та правової невизначеності, ці обставини були викладені у заяві та підтверджуються доданими матеріалами, однак суд жодної правової оцінки їм не надав, обмежившись формальним посиланням на правила поштового вручення.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи ухвалу про повернення заяви, суд виходив з того, що заява про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, подане боржником клопотання про поновлення строку не містило доказів поважності причин пропуску п`ятнадцятиденного строку з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів, тому суд не вбачав підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для подання заяви про скасування судового наказу, виданого Приморським районним судом м. Одеси 03.06.2025 у справі № 522/11934/25.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
У справі, що переглядається, вбачається, що 03 червня 2025 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 27199,83 гривень, а також витрат з оплати судового збору у розмірі 302,80 гривень. (а.с. 36)
22.11.2025 ОСОБА_1 звернулася з заявою про скасування судового наказу, у якій просила поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу від 03.06.2025 та скасувати судовий наказ, виданий Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/11934/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 27199,83 гривень, а також витрат з оплати судового збору у розмірі 302,80 гривень. (а.с. 39-41)
В обґрунтування вимог про поновлення строку та скасування судового наказу ОСОБА_1 зазначила, що копію судового наказу від 03.06.2025 не отримувала та ознайомилась з копією судового наказу 10.11.2025 у підсистемі «Електронний суд». Фактично за місцем реєстрації, куди була направлена копія судового наказу, за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з вересня 2018 року, житло є об`єктом майнового спору, між її матір`ю та співвласницею будинку ОСОБА_3 триває конфлікт, у ході якого заявниці неодноразово обмежувався доступ до приміщення, змінювалися замки, що об`єктивно унеможливило отримання будь-якої поштової кореспонденції. На підтвердження вказаних обставин надано: ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17.05.2016 (номер провадження: 22-ц/785/6783/15), постанову Верховного Суду від 07.11.2018 (справа № 1519/170028/2012, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2018 (справа № 521/6994/17). 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Частиною 2 ст. 171 ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною 1 ст.170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяв.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції на виконання положень ч. 7 статті 165 ЦПК України здійснив запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо отримання відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .
Відповідно до відповіді № 1443486 від 03.06.2025 адресою реєстрації є: АДРЕСА_1 (а.с. 35).
Вказана адреса зазначена скаржницею і в апеляційній скарзі.
Копія судового наказу та копія заяви про видачу судового наказу разом із доданими до неї матеріалами направлялись поштовим відправленням на адресу зареєстрованого місця проживання боржника: АДРЕСА_1 , яке 08.07.2025 повернулося на адресу суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 46).
Главою 6 розділу 1 ЦПК України унормовано загальне застосування процесуальних строків у цивільному судочинстві. Так, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відтак, датою вручення судового рішення судового наказу боржнику у відповідності до п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України вважається 08.07.2025. 
З заявою про скасування судового наказу заявниця звернулася до суду через підсистему «Електронний суд» 22.11.2025, тобто з пропуском визначеного строку для подання заяви про скасування судового наказу.
Доводи скаржниці про те, що їй неодноразово перешкоджали у доступі до будинку, зокрема шляхом заміни замків, а також про виклики поліції, накладення арешту на будинок у межах пов`язаних справ та відкриття кримінального провадження, не можуть бути прийняті судом до уваги.
Зазначені обставини самі по собі не спростовують встановлені судом обставини відсутності учасника справи, якому у передбачений законом спосіб направлене судове рішення, про скасування якого йдеться наразі, для чого не має значення можливість/неможливість реалізації права користування житлом та не свідчать про наявність безперервних або об`єктивно непереборних перешкод у доступі до нього. Таке не є предметом доказування для вирішення теперішнього питання.
Крім того, подані матеріали не містять належних і допустимих доказів, які б у сукупності підтверджували, що саме у відповідний період скаржниця була позбавлена доступу до будинку з причин, які не залежали від її волі. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наведені доводи не впливають на правильність вирішення спору та не спростовують встановлених обставин.
Доводи заявника про те, що тривалий спір між співвласниками житлового будинку об`єктивно унеможливлював його проживання у будинку та доступ до нього, не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Сам факт наявності конфлікту між співвласниками, відкриття кримінального провадження, звернень до поліції чи розгляду пов`язаних судових справ не свідчить про фактичне позбавлення заявника можливості користування житлом.
Твердження заявника про те, що предметом доказування є не конкретний місяць, а характер та тривалість обставин, які об`єктивно позбавляли особу можливості проживати за адресою реєстрації, отримувати кореспонденцію та своєчасно дізнатися про наявність судового наказу, є не спроможними.
Суд обґрунтовано виходив із необхідності встановлення наявності саме таких обставин у період з червня по листопад 2025 року, оскільки саме існування перешкод у цей часовий проміжок є предметом доказування у даній справі та має значення для вирішення питання про поважність причин пропуску процесуального строку.
Колегія суддів зауважує, що адреса: м. Одеса, вул. Композитора Бортнянського, 4, зазначена скаржницею і в апеляційній скарзі, що спростовує доводи щодо неможливості отримання кореспонденції або доступу до неї.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскарж увану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 23 червня 2026 року

Судді: М.В. Назарова
В.А. Коновалова 
В.В. Кострицький