ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м.Дніпро Справа № 904/5662/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники учасників провадження:
від кредитора (АТ КБ “Приватбанк”): Харицька А.М. (власні засоби);
від кредитора (ТОВ “Цукорпром”): Осипов О.О. (в залі суду); 
від кредитора (ТОВ «Агро Комплект»): Демченко С.В. (в залі суду); 
інші учасники не з`явились; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” 
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за підсумками попереднього судового засідання у справі про банкрутство в частині грошових вимог ТОВ “Агро Комплект” (суддя Примак С.А., повний текст якої підписаний 31.03.2025) 
та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 (суддя Примак С.А. повний текст якої підписаний 31.03.2025) за результатами розгляду заяви про грошові вимоги ТОВ “Агро Комплект” до боржника 
у справі №904/5662/23 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор", місто Кам`янське
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал", місто Дніпро
про визнання банкрутом,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 у справі №904/5662/23 визнано грошові вимоги ТОВ "Агро Комплект" до ТОВ "Агротермінал" у розмірі: 2 038 720 206,92 грн - 4 черга задоволення; 6 056,00 грн - 1 черга задоволення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Дворічанське - Агро” про заміну кредитора задоволено.
Замінено кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю “Дворічанське - Агро” Харківська область, Куп`янський район, село Колодязне у справі № 904/5662/23 в частині відступленої вимоги у розмірі 1 997 520 206,92 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 6 056,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення.
Заяву Foundation investment s.r.o. про заміну кредитора правонаступника задоволено.
Замінено кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" на його правонаступника - Foundation investment s.r.o. у справі №904/5662/23 в частині відступленої вимоги у розмірі 41 200 000,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 у справі №904/5662/23, зокрема, продовжено строк розпорядження майном та повноваження розпорядника майна у справі до 09.04.2025.
Завершено попереднє судове засідання у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал". 
Зобов`язано розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" внести до реєстру вимог кредиторів вимоги наступних кредиторів, визнаного Господарським судом Дніпропетровської області:
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор" на суму 60 820 500,00 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 87 140,00 грн. (витрати у справі про банкрутство) - 1 черга задоволення вимог кредиторів.
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Україна" на суму 350 000,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів та 6 056,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів;
- Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" на суму 6 056,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів та 4 696 426,38 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;
- Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на суму 6056,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів та 887 881 191,13 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів (без права вирішального голосу);
- Товариства з обмеженою відповідальністю “Дворічанське - Агро” на суму 6 056,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення та 1 997 520 206,92 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;
- Foundation investment s.r.o. у розмірі 41 200 000,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.
Відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вх. № суду 5698/25 від 07.02.2025) про визнання кредиторів ТОВ "Дніпровський елеватор" (в частині грошових вимог правонаступником якого є "Агроцентр-Україна"), ТОВ "Цукорпром" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ"), ТОВ "Агро Комплект" (правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю “Дворічанське - Агро” та Foundation investment s.r.o.) заінтересованим стосовно боржника ТОВ "Агротермінал" у справі № 904/5662/23.

Не погодившись із зазначеними ухвалами, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк”, в якій просить:
- скасувати ухвалу від 26.03.2025 за підсумками попереднього судового засідання в частині грошових вимог ТОВ “Агро Комплект” (правонаступники – ТОВ “Дворічанське Агро”, Foundation investment s.r.o.) та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ “Агро Комплект” про грошові вимоги до ТОВ “Агротермінал” відхилити в повному обсязі;
- ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за результатами розгляду заяви про грошові вимоги ТОВ “Агро Комплект” (правонаступники – ТОВ “Дворічанське Агро”, Foundation investment s.r.o.) до боржника скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ “Агро Комплект” відхилити в повному обсязі; 
- змінити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 у справі №904/5662/23 за підсумками попереднього судового засідання у справі про банкрутство в частині розгляду заяви ТОВ “Агро Комплект” (правонаступники – ТОВ “Дворічанське Агро”, Foundation investment s.r.o.) про грошові вимоги до боржника та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 у справі №904/5662/23 за результатами розгляду заяви про грошові вимоги ТОВ “Агро Комплект” (правонаступники – ТОВ “Дворічанське Агро”, Foundation investment s.r.o.) до боржника шляхом зазначення про наявність ознак заінтересованості, передбачених ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, у ТОВ “Агро Комплект” (правонаступники – ТОВ “Дворічанське Агро”, Foundation investment s.r.o.);
- судові витрати покласти на ТОВ “Агро Комплект”.
При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що між ТОВ «Агротермінал» (Новий кредитор) та АТ КБ «ПриватБанк» (Первісний кредитор) не було укладено договору про відступлення права вимоги, а отже, ТОВ «Агротермінал» не набуло право вимоги до ТОВ «Боріваж» як основного боржника. Оскільки ТОВ «Агротермінал» не набуло права вимоги до ТОВ «Боріваж», то і підстави укладати всі наступні договори правових підстав у ТОВ «Агротермінал» не було, в тому числі Договір поруки № 1 від 09.08.2017. Однак, даним обставини суд першої інстанції не надав належної оцінки. 
З 2017 року керівником ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ" є Шапкін Дмитро Олександрович, який має обмеження повноважень згідно Статуту. 
З пункту 9.4 Статуту ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» слідує, що Директор за згодою учасників Товариства розпоряджається майном Товариства, має право розпоряджатися коштами, укладає правочини, у тому числі договори застави; видає доручення, відкриває у банках рахунки, затверджує штатний розклад. 
Станом на дату укладення Договору відступлення права вимоги (цесії) №20/07/17/1 від 20.07.2017 учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" була НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД (NASKINA INVESTMENTS LTD). В той же час, в матеріалах справи №904/5662/23 відсутні докази наявності згоди учасника ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ" НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД (NASKINA INVESTMENTS LTD) на укладання правочину про відступлення права вимоги №20/07/17/1 від 20.07.2017.
З наведеного слідує, що керівник ТОВ «Агро Комплект» не мав юридичної дієздатності на укладення договору №20/07/17/1-п відступлення права вимоги від 20.07.2017, укладеного між ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект».
Суд в порушення ст. 75 ГПК України не врахував обставини, встановлені в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2024 у справі №904/3199/24 про банкрутство ТОВ «Агро Комплект» під час розгляду грошових вимог ТОВ «Монтана-Естейт», у якій наведені наступні висновки:
«Враховуючи викладене, грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНТАНА-ЕСТЕЙТ" з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" в загальній сумі 887 887 247,13 грн, з яких: 887 881 191,13 грн - основна заборгованість, 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника підлягають відхиленню».
Зазначає, що ТОВ «Агротермінал», маючи значну заборгованість за іншими зобов`язаннями, безоплатно та без видимої господарської мети взяло на себе додаткові фінансові зобов`язання за договором поруки № 1 від 09.08.2017, не отримуючи за ці дії жодної фінансової вигоди для себе, чим значно погіршило своє і без того скрутне фінансове становище. 
Зміст оспорюваних правочинів свідчить про збільшення фінансових зобов`язань ТОВ «Агротермінал», активи товариства не збільшились, додаткові блага за наслідком укладення оспорюваних правочинів у Боржника не виникли, отримання прибутку як мета здійснення господарського діяльності відповідно до ст. 42 ГК України, в даному випадку відсутня. 
Укладення договору відступлення права вимоги та договору поруки відбулось через зловживання матеріальним правом його сторонами та недобросовісними цивільно-правовими діями, в результаті чого відбулось фактичне задвоєння одного і того ж боргу (887 мільйонів) та штучне роздуття грошових вимог до 2 038 720 206,92 грн. 
Вказані вище господарські договори, які направлені на збільшення кредиторської заборгованості ТОВ «Агротермінал» та на шкоду кредиторам, мають ознаки фраудаторності.
До регресного зобов`язання не можуть бути застосовані норми статті 625 ЦК України. Наведене вище повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 23.10.2019 у справі № 910/23070/17. 
У правовідносинах, які склались між ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект» сплачено суму в розмірі 887 млн. грн. без передбачення 10% річних та без встановлення 15 років строків позовної давності. Виходячи з наведеного вище, можна дійти наступних висновків: 
- заставодавець відповідає за виконання основаного зобов`язання в межах вартості предмету застави – тобто, ТОВ «Агро Комплект» не може вимагати суми більшої, ніж вартість предмету застави – 887 881 191,13 грн.; 
- розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні – тобто, ТОВ «Агро Комплект» не може вимагати суми більшої, ніж сплачена ТОВ «Агротермінал» за ТОВ «Боріваж» - 887 881 191, 13 грн.; 
- регресне зобов`язання є похідним від іншого (основного) зобов`язання, тому його умови є аналогічними основному зобов`язанню – тобто, застосування 10% річних та 15 років строків позовної давності не є можливим.
У Додатковій угоді № 1 до договору встановлено строк добровільного погашення заборгованості — до 01.03.2018 включно. Отже, початок прострочення — 02.03.2018. Відповідно, підвищені 10% річних можуть бути застосовані лише з 13.03.2018 (на 11-й день прострочення), а не з 01.03.2018, як зазначено у заяві ТОВ «Агро Комплект».
Вимога заявника щодо стягнення відсотків річних та індексу інфляції у період з 01.03.2018 до 25.12.2023 є неправомірною, оскільки нарахування заборгованості здійснено за період більше ніж 5 років, тобто поза межами позовної давності.
Вважає, що ТОВ «Агро Комплект» (правонаступником якого є ТОВ «Дворічанське - Агро» та Foundation investment s.r.o.) є заінтересованою особою щодо ТОВ «Агротермінал».
Ознака №1 – корпоративний зв`язок.
З даних ЄДРПОУ вбачається, що керівником, кінцевим бенефіціарним власником та єдиним учасником ТОВ «Агро Комплект» є ОСОБА_1 . З даних ЄДРПОУ вбачається, що керівником ТОВ «Агротермінал» є ОСОБА_2 , при цьому він також є керівником ТОВ «Естейт Селлінг». 
Засновниками ТОВ «Естейт Селлінг» є: ТОВ "КНЯЖИЙ СТАН" (частка - 20%), ТОВ "УКРЕНЕРГОРЕСУРС" (частка - 20%), ТОВ "ГИДРОПРОММЕТИЗ" (частка - 20%), ТОВ "БЛЕСС-У" (частка - 20%), ТОВ "КОМУНАЛЬНЕ ОБСЛУГОВУВАННЯ ДОМІВ" (частка - 20%). 
Керівником ТОВ "УКРЕНЕРГОРЕСУРС", ТОВ "ГИДРОПРОММЕТИЗ", ТОВ "БЛЕСС-У", ТОВ "КОМУНАЛЬНЕ ОБСЛУГОВУВАННЯ ДОМІВ" є ОСОБА_3 . 
Також, ОСОБА_3 є керівником ТОВ «Елара», яке є учасником ТОВ «Блесс-У» з часткою 99%, і навпаки ТОВ «Блесс-У» володіє 99% в статутному капіталі ТОВ «Елара». ОСОБА_3 є керівником ТОВ «ФЕБА», яке є учасником ТОВ «Комунальне управління домів» з часткою 99%, і навпаки ТОВ «Комунальне управління домів» володіє 99% в статутному капіталі ТОВ «ФЕБА». 
З наведеного слідує, що ОСОБА_1 має непрямий вирішальний вплив на ТОВ «Естейт Селлінг», а отже, є роботодавцем ОСОБА_2 , як керівника ТОВ «Естейт Селлінг». 
ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект» є сторонами правочину за яким Боржник без явної економічної мети відчужив своє майно, а саме безоплатне відчуження права вимоги до ТОВ «Боріваж» та поручителя ТОВ «Монтана-Естейт» (яке в період 2017- 2020 року володіло понад 250 об`єктами нерухомого майна по всій Україні, за рахунок якого ТОВ «Агротермінал» могло погасити свої вимоги), є сторонами правочину без явної економічної мети для Боржника повторна порука за зобов`язаннями ТОВ «Боріваж» на ту саму суму, без отримання жодних компенсацій ані за поруку, ані з правочинів щодо відступлення права вимоги. 
Отже, з наведеного слідує, що ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект» перебувають під контролем одних і тих самих осіб та є сторонами правочину, який не має очевидно вигідної ділової мети, економічної вигоди (боржник прохання застосувати строки позовної давності визнав грошові вимоги кредитора), а отже за таких обставин слідує, що до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Агротермінал», у випадку визнання вимог, мають бути внесені відомості, згідно з абз. 13 ч.2 ст.47 КУзПБ про відсутність у кредитора – ТОВ «Дніпровський елеватор» права вирішального голосу.
Судом проігноровано той факт, що на момент подання заяв про заміну кредитора у справі про банкрутство грошові вимоги ТОВ «Агро Комплект» не були визнані в установленому законом порядку. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення заяви ТОВ «ДВОРІЧАНСЬКЕ-АГРО» та Foundation investment s.r.o. про заміну кредитора у справі про банкрутство.

Кредитори, ТОВ "Дніпровський елеватор", ТОВ «ДВОРІЧАНСЬКЕ-АГРО», Арбітражний керуючий Дикаленко А.В., у відзивах на апеляційну скаргу просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу – без змін. Пояснили, що визнані судом вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" виникли за Договором 20/07/17/1 відступлення права вимоги (цесії) між ТОВ "Агротермінал" та ТОВ "Агро Комплект", згідно якого ТОВ "Агротермінал" відступив ТОВ "Агро Комплект" право вимоги до ТОВ "Боріваж" за погашення регресу в сумі 887 881 191,13 грн, сплачених ТОВ "Агротермінал" 14.12.2016 ПАТ КБ "Приватбанк" в якості погашення заборгованості згідно договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016, укладеного між ТОВ "Агротермінал" та ПАТ КБ "Приватбанк". 
Центральним апеляційним господарським судом у постанові від 16.12.2024 у справі №904/1926/23 встановлені факти, які мають преюдиційне значення, зокрема, щодо того, що за результатом наведеного ТОВ "Агротермінал" на підставі договору застави та договору цесії набув право регресної вимоги до ТОВ "Боріваж" на суму 887 881 191,13 грн.
Договір поруки № 1 від 09.08.2017 є чинним. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Внаслідок виконання ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ» обов`язку ТОВ «БОРІВАЖ» перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ» виникла нова регресна вимога, яка в подальшому була відступлена по договору відступлення права вимоги №20/07/17/1 від 20.07.2017. Згідно з п.1.1 договору поруки №1 від 09.08.2017 у відповідності до цього договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку ТОВ «БОРІВАЖ» за погашення регресу в сумі 887 881 191,13грн., сплачених ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ». Таким чином, у даному випадку інфляційні та річні нараховані у зв`язку з несплатою регресної вимоги.
АТ КБ «Приватбанк» про обставини щодо ТОВ «Естейт Селлінг» в суді першої інстанції не зазначав. Господарським судом правильно встановлено, що ТОВ «Агро Комплект» не є заінтересованою особою щодо боржника в розумінні ст. 1 КУзПБ.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.04.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 11.04.2025 здійснено запит матеріалів необхідних для розгляду скарги від Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
16.04.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без руху через неподання останнім належних доказів направлення скарги ТОВ «Агро Комплект». Скаржнику наданий строк (5 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 (колегія суддів у складі: головуючий, доповідач – Іванов О.Г., судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за підсумками попереднього судового засідання в частині грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Комплект” до боржника та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за результатами розгляду заяви про грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Комплект” до боржника у справі №904/5662/23; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 22.09.2025.
Розгляд справи, призначений у судовому засіданні на 22.09.2025, не відбувся у зв`язку з відпусткою судді-члена колегії суддів Паруснікова Ю.Б.
Ухвалою суду від 23.09.2025 судова колегія призначила іншу дату судового засідання по справі - 30.09.2025.
Судове засідання у межах даного апеляційного провадження у визначений день та час - 30.09.2025 о 16:30 не відбулося, оскільки закінчення апеляційного розгляду у попередній справі, співпало із закінченням робочого дня у Центральному апеляційному господарському суді. Внаслідок чого розгляд справи призначено на 08.10.2025.
В судовому засіданні 08.10.2025 оголошено перерву до 26.11.2025.
В судовому засіданні 26.11.2025 оголошено перерву до 18.12.2025.
В судовому засіданні 18.12.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Ухвалою господарського суду від 26.12.2023 відкрито провадження у справі №904/5662/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" та призначено попереднє засідання суду на 29.02.2024. 
На вебсайті Вищого господарського суду України 26.12.2023 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з відповідною апеляційною скаргою.
Між тим, до господарського суду 30.01.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" надійшла заява (вх. суду №26-69/24) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" про визнання грошових вимог на суму 2 038 720 206,92 грн та 6 056,00 грн судового збору.
До господарського суду 28.02.2024 від боржника за допомогою системи "Електронний суд" надійшло повідомлення (вх. суду №10089/24 від 28.02.2024) про результати розгляду грошових вимог, відповідно до якого останнім заявлені грошові вимоги визнано у повному обсязі.
До господарського суду 15.02.2024 від розпорядника майна надійшло повідомлення №02-04/039 від 27.02.2024 (вх. суду №10119/24 від 28.02.204) про результати розгляду кредиторських вимог, відповідно до якого розпорядником майна заявлені грошові вимоги визнано у повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024 у справі №904/5662/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2023 у справі №904/5662/23. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2023 у справі №904/5662/23 залишено без змін.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 03.10.2024 у справі №904/5662/23 касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишено без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2023 у справі №904/5662/23 залишено без змін.

До господарського суду 25.06.2024 від Foundation investment s.r.o. (Чеська республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2) надійшла заява (вх. суду №30789/24 від 25.06.2024) про заміну кредитора на правонаступника, в частині грошових вимог на суму 41 200 000,00 грн.
До господарського суду 15.08.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро" за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №38549/24 від 15.08.2024) про заміну кредитора правонаступником, в частині грошових вимог на суму 1 997 520 206,92 грн.

До господарського суду 15.11.2024 від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення (вх. суду №53217/24 від 15.11.2024) на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" про визнання кредиторських вимог.
До господарського суду 19.11.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро" за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №563534/24 від 19.11.2024), відповідно до якої останній просить суд в частині заяви про визнання до боржника грошових вимог на суму 1 997 520 206,92 грн, визнати їх за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро", у зв`язку з відступленням права вимоги в цій частині від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро".
До господарського суду 19.11.2024 від заявника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" надійшла заява (вх. суду №53599/24 від 19.11.2024), відповідно до якої останній зокрема просить суд визнати грошові вимоги Foundation investment s.r.o. до боржника на суму 41 200 000,00 грн та визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро" до боржника на суму 1 997 520 206,92 грн.
До господарського суду 19.11.2024 від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення (вх. суду №53613/24 від 19.11.2024) на заяву Foundation investment s.r.o. про заміну кредитора на правонаступника.
Крім того, 19.11.2024 до господарського суду від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові заперечення (вх. суду №53641/24 від 19.11.2024) на заяву Foundation investment s.r.o. про заміну кредитора на правонаступника.

Також, 19.11.2024 до господарського суду від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшли письмові пояснення (заперечення) (вх. суду №53671/24 від 19.11.2024) на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро" про заміну кредитора правонаступником.
25.03.2025 до господарського суду від ТОВ "Дворічанське-Агро" надійшла заява, в якій просить суд замінити кредитора ТОВ “АГРО КОМПЛЕКТ” на його правонаступника – ТОВ “ДВОРІЧАНСЬКЕ-АГРО” у справі №904/5662/23 в частині відступленої вимоги у розмірі 1 997 520 206, 92 грн., з яких 846 681 191,13 грн. основного боргу, 633 921 883, 97 грн. інфляційних, 516 917 131,82 грн. річних, та 6 056,00 грн. судового збору. Визнати грошові вимоги на суму 846 681 191,13 грн. основного боргу, 633 921 883,97 грн. інфляційних, 516 917 131,82грн. річних, та 6056,00грн. судового збору за Товариством з обмеженою відповідальністю “ДВОРІЧАНСЬКЕ-АГРО”.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлені наступні фактичні обставини.
Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" обґрунтовані наступним.
27.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боріваж" та Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" укладено кредитний договір №DNHSLON03629 за допомогою електронного цифрового підпису, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Боріваж" отримало кредит з лімітом у розмірі 25000000 доларів США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк".
Згодом, 22.05.2014 укладено договір про внесення змін №1 від 22.05.2014 до кредитного договору №DNHSLON03629 від 27.05.2013, відповідно до якого кредитний договір викладено в новій редакції.
14.12.2016 укладено договір про внесення змін до кредитного договору №DNHSLON03629 від 27.05.2013, у відповідності до п. І якого було вирішено внести зміни та доповнення в Кредитний договір №DNHSLON03629 від 27.05.2013 наступного змісту: «Викласти п. А.5. цього договору в наступній редакції: А.5. Зобов`язання Позичальника забезпечуються Договором застави (майнових прав) №DNHSLON03629/DZ від 27.05.2013, Договором застави №DNHSLON03629/DZ (майнових прав на отримання грошових коштів за договором банківського рахунку б/н від 15.11.2014 року) від 14.12.2016 року».
Крім того, 14.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал", як заставодавцем та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", як заставодержателем укладено договір застави №DNHSLON03629/DZ (майнових прав на отримання грошових коштів за договором банківського рахунку б/н від 15.11.2014), відповідно до якого заставодавець надав в заставу майнові права на отримання грошових коштів за договором банківського рахунку за поточними рахунками №26007060243126, № НОМЕР_1 в сумі 887 881 191,13 грн, які належать заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором банківського рахунку.
Також 14.12.2016 між ТОВ "Агротермінал" та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії), у п. 1 якого зазначається, що предметом цього договору є відступлення Кредитором Банку на підставі укладеного між ними Договору застави №DNHSLON03629/DZ (майнових прав на отримання грошових коштів за договором банківського рахунку б/н від 15.11.2014) від 14.12.2016 права вимоги на отримання грошових коштів в сумі 887 881 191,13 за поточним рахунком № НОМЕР_2 згідно Договору банківського рахунку б/н від 15.11.2014, укладеного між Кредитором та Банком.
14.12.2016 АТ КБ "ПриватБанк" направило лист на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" за вих. №DNHSUA00714122016, в якому банк вимагав повернути суму кредиту за кредитним договором №DNHSLON03629 від 27.05.2013 у повному обсязі, у дату 14.12.2016.
На підставі вказаного, 14.12.2016 відповідно до договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" та Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" були списані Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" грошові кошти в сумі 887 881 191,13 грн, що підтверджується меморіальним ордером №ВО17 від 14.12.2016.

Між тим, 20.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" укладено Договір № 20/07/17/1 відступлення права вимоги (цесії), згідно із умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" право грошової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж", а саме право вимоги щодо сплати заборгованості у розмірі 887 881 191, 13 грн.
20.07.2017 ТОВ "Агро Комплект" повідомлено ТОВ "Боріваж" про заміну кредитора, що підтверджується листом від 20.07.2017, на якому міститься підпис про отримання вказаного листа.
При цьому, 20.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боріваж" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" укладено Угоду про добровільне погашення заборгованості в сумі 887 881 191, 13 грн. у строк до 01.11.2018.
31.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боріваж" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" укладено Додаткову угоду № 1 до Угоди про добровільне погашення заборгованості від 20.07.2017, за умовами якої змінено строк для погашення заборгованості до 01.03.2018 та встановлено строк позовної давності щодо зобов`язань сторін - 10 років.

09.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" укладено Договір поруки №1, згідно з умовами якого (з урахуванням додаткової угоди до Договору поруки № 1 від 09.08.2017) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" поручається перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" за виконання обов`язку Товариством з обмеженою відповідальністю "Боріваж" за погашення регресу в сумі 887 881 191,13 грн, сплачених ТОВ "Агротермінал" 14.12.2016 ПАТ КБ "ПриватБанк" в якості погашення заборгованості згідно договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016, укладеного між ТОВ "Агротермінал" та ПАТ КБ "ПриватБанк"; строк погашення регресної вимоги - 01.03.2018 за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 20.07.2017, укладеної між ТОВ "Агро Комплект" та ТОВ "Боріваж" зі змінами. Строк оплати регресної вимоги 887 881 191,13 грн до 01.03.2018 включно.

Оскаржувані ухвали господарського суду від 26.03.2025, якими визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" та визнано останнє кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротермінал” у розмірі 6 056 грн. витрат на сплату судового збору - 1 черга; 2 038 720 206,92 грн - 4 черга задоволення, мотивовані тим, що пунктом 2.4 Договору поруки № 1 встановлено, що у разі прострочки Поручителем виконання грошового зобов`язання, на вимогу Кредитора за цим Договором, Поручитель зобов`язаний сплатити на користь Кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. 
Оскільки пунктом 2.4 договору поруки встановлена відповідальність Поручителя щодо сплати 10% річних при простроченні виконання грошового зобов`язання на строк більше 10 календарних днів, що мало місце у даному випадку, кредитором правомірно нараховано проценти, встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 10 процентів річних з 01.03.2018. Таким чином, господарський суд вважає за необхідне визнати грошові вимоги ТОВ "Агро Комплект" до ТОВ "Агротермінал" у загальному розмірі 2 038 720 206,92 грн - 4 черга задоволення та 6 056,00 грн - 1 черга задоволення.
У даному випадку інфляційні та річні нараховані не у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ “Пиватбанк” та ТОВ “Боріваж”, а у зв`язку з порушенням строків погашення нового регресного зобов`язання, що виникло внаслідок виконаного третьою особою як заставодержателем. Таким чином, інфляційні та річні нараховані правомірно.
На час звернення з заявою з кредиторськими вимогами строк позовної давності не закінчився.
Суд не вбачає ознак того, що ТОВ «Агро Комплект» є заінтересованою особою щодо ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ», оскільки ТОВ "Агро Комплект" не є юридичною особою, створеною за участю боржника, юридичною особою, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридичною особою, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридичною особою, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, що підтверджується належними доказами, а саме: витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №34671943 від 05.03.2025, а також витягом з реєстру вебпорталу VKURSI.PRO "Історія змін" від 05.03.2025.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.
При цьому, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватись або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.
Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що вищенаведені укладені:
- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боріваж" та Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" кредитний договір №DNHSLON03629 від 27.05.2013;
- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал", як заставодавцем та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", як заставодержателем договір застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016;
- між ТОВ "Агротермінал" та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" Договір відступлення права вимоги (цесії) від 14.12.2016;
- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" Договір № 20/07/17/1 відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2017;
- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" Договір поруки №1 від 09.08.2017,
недійсними не визнавалися, у передбачений законодавством або умовами договорів спосіб не розривалися. 
Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі цих договорів, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Для унеможливлення визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суд розглядає заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).
Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство при розгляді вимог кредитора полягає, зокрема, в перевірці обґрунтованості та розміру вимог кредитора незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку, при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство суд виходить з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України) саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 14.12.2016, тобто на момент укладання між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротермінал", як заставодавцем, та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", як заставодержателем, договору застави №DNHSLON03629/DZ (майнових прав на отримання грошових коштів за договором банківського рахунку б/н від 15.11.2014) ТОВ “Боріваж” порушено зобов`язання за Кредитним договором - прострочено виконання зобов`язань по поверненню частини кредиту, порушено Графік зменшення поточного ліміту, що є додатком №1 до Кредитного договору, що відповідно до пункту 13.4.1. Договору застави вказує на виникнення 14.12.2016 у Банку права на звернення стягнення на предмет застави, та відповідно до пункту 2 Договору відступлення права вимоги (цесії) на набрання 14.12.2016 чинності Договором відступлення права вимоги (цесії).
За пунктом 15 Договору застави звернення стягнення на Предмет застави здійснюється у випадках, передбачених п.п. 13.4.1., 13.4.2., 13.4.3., 13.4.5 цього договору відповідно до чинного законодавства України та цього договору.
За пунктом 16 Договору застави звернення стягнення і реалізація майнових прав здійснюється шляхом відступлення Заставодавцем Заставодержателю права вимоги, що випливає з заставленого права. Відступлення права вимоги здійснюється, за вибором Заставодержателя, згідно з договором про відступлення права вимоги (цесії) або згідно закону в судовому або позасудовому порядку.
За пунктом 13.1. Договору застави Заставодержатель має право одержати задоволення за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця (право вищого пріоритету), для чого Заставодавець доручає Заставодержателю в день реалізації Предмета застави здійснити списання грошових коштів з поточного рахунку № 26007060243126, 26009050006166 (здійснити договірне списання) в сумі, еквівалентній сумі заборгованості Заставодавця перед Заставодержателем, але не більше ніж 887 881 191,13 (вісімсот вісімдесят сім мільйонів вісімсот вісімдесят одна тисяча сто дев`яносто одна) гривня 13 копійок, про що оформляється меморіальний ордер. Сума списаних грошових коштів зараховується в рахунок погашення заборгованості Заставодавця за цим Договором та Позичальника за Кредитним договором згідно із черговістю, визначеною Кредитним договором.
За частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
За статтею 1071 ЦК України Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. 
Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 11 якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5. Інструкції).
Цивільний кодекс України та Закон України “Про заставу” надають можливість сторонам у договорі самостійно врегулювати певні умови договорів застави, а саме:
Згідно з частиною 1 статті 584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.
За частиною 1 статті 12 Закону України “Про заставу” у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.
За частиною 1 статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною 2 статті 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною 6 статті 20 Закону України “Про заставу” звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
За частиною 1 статті 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною 7 статті 20 Закону України “Про заставу” реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

З огляду на що, господарський суд прийшов до правильного висновку про набуття ТОВ «Агротермінал» права регресної вимоги до ТОВ «Боріваж» на підставі договору застави та договору цесії.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про відсутність належно укладеного договору відступлення права вимоги між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ», колегія суддів зазначає наступне.
У постанові Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2024 у справі №904/1926/23 зазначено наступне: 
«Відповідно до вищезазначеної ухвали підставами для визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" в розмірі 5 206 118 180,15 грн (4 черга задоволення) стали наступні обставини: 
« 27.05.2013 між ТОВ «Боріваж» та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Кредитний договір №DNHSLONO3629 за допомогою ЕЦП, відповідно до умов якого ТОВ «Боріваж» отримало кредит з лімітом у розмірі 25 000 000 доларів США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії від ПАТ КБ «Приватбанк». 
14.12.2016 укладено Договір від 14.12.2016 про внесення змін до кредитного договору №DNHSLONO3629 від 27.05.2013. Сторонами було доповнено забезпечення у вигляді застави майнових прав на отримання грошових коштів за Договором банківського рахунку за поточним рахунком № 26007060243126, НОМЕР_3 в сумі 887 881191,13 грн. 
14.12.2016 між ТОВ «Агротермінал» (Заставодавець) та ПАТ «Приватбанк» (Заставодержатель) укладено договір застави №DNHSLONO3629/DZ (майнових прав на отримання грошових коштів за договором банківського рахунку бн від 15.11.201), відповідно до якого Заставодавець надає в заставу майнові права на отримання грошових коштів за Договором банківського рахунку за поточним рахунком №26007060243126, НОМЕР_1 в сумі 887 881191,13 грн, які належать Заставодавцю на праві власності, підтверджується Договором банківського рахунку. 
Так, з моменту укладення вказаних договорів у АТ КБ «Приватбанк» виникло право застави. 
14.12.2016 між ТОВ «Агротермінал» та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) від 14.12.2016 строком дії до 31.12.2022 (арк.с. 21). Даний договір було укладено одночасно із договором застави майнових права на отримання грошових коштів №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016. 
ТОВ «Агротермінал» отримало лист повідомлення від ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.12.2016 вих. №DNHSUA00714122016, в якому банк вимагав повернути суму кредиту за кредитним договором №DNHSLON03629 від 27.05.2013 у повному обсязі у дату 14.12.2016 (арк.с. 22). 
В той же день - 14.12.2016, ПАТ КБ "Приватбанк" скористався своїм правом передбаченим умовами Договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016, укладеного між ТОВ «Агротермінал» та ПАТ КБ «Приватбанк», стягнув на свою користь грошові кошти в сумі 887 881 191,13 грн. меморіальним ордером №ВО17 від 14.12.2016 (арк.с. 23). 
Списання коштів ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі Меморіального ордеру №ВО17 від 14.12.2016 – вказує на те, що ініціатором здійснення операції є ПАТ КБ “Приватбанк”. Посилання у призначенні платежу на Договір застави № DNHSLONON03629/DZ від 14.12.2016, яким передбачено право ПАТ КБ "Приватбанк" у певних випадках здійснювати договірне списання певної суми – вказує на реалізацію ПАТ КБ "Приватбанк" права закріпленого у Договорі застави на договірне списання коштів з рахунку ТОВ «Агротермінал».
Номер рахунку АТ КБ «Приватбанк» на який відбулось перерахування коштів за Меморіальним ордером №ВО17 від 14.12.2016 (29093063079063) є рахунком, зазначеним у пункті А.4 Кредитного договору з позначенням, що це є рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» для обслуговування кредиту ТОВ «Боріваж». Списання коштів на такий рахунок вказує на спрямування списаних коштів в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Боріваж» за Кредитним договором №DNHSLONO3629 від 27.05.2013. 
Наведені обставин вказують на реалізацію ПАТ КБ «Приватбанк» своїх прав за Договором застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016 (звернення стягнення на предмет застави шляхом відступлення права вимоги згідно з договором про відступлення права вимоги (цесії) - пункт 15 Договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016; та реалізацію предмета застави шляхом списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № DNHSLONO3629 від 27.05.2013 - пункт 13.1. Договору застави). 
Таким чином, суд встановив, що відбулось договірне списання коштів із рахунку ТОВ «Агротермінал» та погашено кредитні зобов`язання за кредитним договором №DNHSLONO3629 від 27.05.2013 між ТОВ «Боріваж» та ПАТ КБ «Приватбанк». 
За результатом наведеного ТОВ "Агротермінал" на підставі договору застави та договору цесії набув право регресної вимоги до ТОВ "Боріваж" на суму 887 881 191,13 грн. 
За змістом Договору застави (пункт 6 Договору) предметом застави є майнові права на отримання грошових коштів за Договором банківського рахунку за поточним рахунком №26007060243126, НОМЕР_1 в сумі 887 881 191, 13 (вісімсот вісімдесят сім мільйонів вісімсот вісімдесят одна тисяча сто дев`яносто одна) гривня 13 копійок. 
20.07.2017 укладено Договір 20/07/17/1 відступлення права вимоги (цесії) між ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро комплект», згідно якого ТОВ «Агротермінал» відступив ТОВ «Агро Комплект» право вимоги до ТОВ «Боріваж» за погашення регресу в сумі 887 881 191, 13 грн, сплачених ТОВ «Агротермінал» 14.12.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» в якості погашення заборгованості згідно договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016, укладеного між ТОВ «Агротермінал» та ПАТ КБ «Приватбанк». 
20.07.2017 ТОВ «Агро Комплект» направлено Повідомлення про заміну кредитора від 20.07.2017 на адресу ТОВ «Боріваж». 
20.07.2017 між ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агро Комплект» укладено Угоду про добровільне погашення заборгованості в сумі 887 881 191, 13 грн у строк до 01.11.2018. 
Пунктом 2 даної угоди сторони встановили строк погашення заборгованості до 01.11.2018 та п. 5 Угоди сторони, посилаючись до ч.2 ст.625 ЦК України, передбачили відповідальність боржника за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 80% річних у разі прострочення виконання на строк більше десяти календарних днів. 
31.12.2017 між ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агро Комплект» укладено Додаткову угоду №1 до Угоди про добровільне погашення заборгованості від 20.07.2017 за якою змінено строк оплати регресних вимог до 01.03.2018 та продовжено за угодою строк позовної давності на 10 років.
Таким чином, грошові вимоги ТОВ "Агро Комплект" підлягають визнанню у розмірі 5 206 118 180,15 гривень, із яких 607 136 865, 22 гривень інфляційні втрати та 3 711 100 123,80 гривень 80% річних та сума основного боргу 887 881 191, 13 грн.
….
Постановою Верховного Суду від 22.02.2024 касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2023 залишено без задоволення, ухвалу (в частині оскарження грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект") залишено без змін. 
Згідно пункту 4 статті 75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. 
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. 
Отже, виходячи з вищевикладеного, ухвали господарського суду від 20.06.2023 та 07.08.2023 по справі №904/1926/23, які набрали законної сили, мають преюдиціальне значення, а встановлені ними обставини повторного доведення не потребують. 
Визнані судом вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" виникли за Договором 20/07/17/1 відступлення права вимоги (цесії) між ТОВ "Агротермінал" та ТОВ "Агро комплект", згідно якого ТОВ "Агротермінал" відступив ТОВ "Агро Комплект" право вимоги до ТОВ "Боріваж" за погашення регресу в сумі 887 881 191,13 грн, сплачених ТОВ "Агротермінал" 14.12.2016 ПАТ КБ "Приватбанк" в якості погашення заборгованості згідно договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016, укладеного між ТОВ "Агротермінал" та ПАТ КБ "Приватбанк"».

Таким чином, Центральним апеляційним господарським судом у постанові від 16.12.2024 у справі №904/1926/23 встановлені факти, які мають преюдиційне значення, зокрема, щодо того, що на підставі договору застави та договору цесії ТОВ "Агротермінал" набув право регресної вимоги до ТОВ "Боріваж" на суму 887 881 191,13 грн.
З огляду на що, суд першої інстанції правомірно зазначив про набуття права регресної вимоги ТОВ «Агротермінал» до ТОВ «Боріваж» на підставі договору застави та договору цесії з посиланням, як на матеріали справи, так і на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2024 у справі №904/1926/23.
Вищенаведеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що ТОВ «Агротермінал» не набуло право вимоги до ТОВ «Боріваж» як основного боржника.

Пунктом 2.4 Договору поруки № 1 встановлено, що у разі прострочки Поручителем виконання грошового зобов`язання, на вимогу Кредитора за цим Договором, Поручитель зобов`язаний сплатити на користь Кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При простроченні Поручителем виконання грошового зобов`язання перед Кредитором на строк більше 10 (десяти) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовується в розмірі 10 процентів річних.
У Додатковій угоді № 1 від 31.12.2017 встановлено строк Боржнику для добровільного погашення заборгованості – до 01.03.2018.
Оскільки пунктом 2.4 договору поруки встановлена відповідальність Поручителя щодо сплати 10% річних при простроченні виконання грошового зобов`язання на строк більше 10 календарних днів, що мало місце у даному випадку, кредитором правомірно нараховано проценти, встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 10 процентів річних з 01.03.2018.

На думку АТ КБ «Приватбанк», за період з 02.03.2018 до 12.03.2018 розмір річних має становити 3%. 
Дане твердження спростовується тим, що з умов договору поруки вбачається, що якщо було порушено грошове зобов`язання на строк більше 10 календарних днів, то за весь період прострочення розмір річних становить саме 10%, а не 3% за перші 10 календарних днів. Якби прострочення грошового зобов`язання становило менше 10 днів, то розмір річних становив би 3%.

Таким чином, господарський суд підставно визнав грошові вимоги ТОВ "Агро Комплект" до ТОВ "Агротермінал" у загальному розмірі 2 038 720 206,92 грн - 4 черга задоволення (які складаються з: 887 881 191,13 – основна заборгованість; 633 921 883,97 - інфляційні нарахування за період з березня 2018 по грудень 2023; 516 917 131,82 – 10% річних, нарахованих за період з 01.03.2018 по 25.12.2023) та 6 056,00 грн - 1 черга задоволення.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що:
- зміст оспорюваних правочинів свідчить про збільшення фінансових зобов`язань ТОВ «Агротермінал», активи товариства не збільшились, додаткові блага за наслідком укладення оспорюваних правочинів у Боржника не виникли, отримання прибутку як мета здійснення господарського діяльності відповідно до ст. 42 ГК України, в даному випадку відсутня;
- внаслідок чого вказані вище господарські договори, які направлені на збільшення кредиторської заборгованості ТОВ «Агротермінал» та на шкоду кредиторам, мають ознаки фраудаторності;
- керівник ТОВ «Агро Комплект» не мав юридичної дієздатності на укладення договору №20/07/17/1-п відступлення права вимоги від 20.07.2017, укладеного між ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект», 
колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином, законом презюмується свобода у виборі умов договору між сторонами, включно з вибором розміру процентів річних як міри відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.
Тлумачення пункту 3 статті 3, статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових. Зокрема, свобода укладання договору; у виборі контрагента, виду договору, визначенні умов договору, форми договору. 
При реалізації принципу свободи договору слід враховувати вимоги ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Тобто законодавець, закріплюючи принцип свободи договору, встановив і його обмеження.
Вони передбачені в абзаці 2 частини третьої статті 6 ЦК України, згідно з якою сторони не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства в разі існування однієї з таких підстав: 
- наявності в акті цивільного законодавства прямої вказівки про неможливість сторін відступати від його імперативного положення (наприклад, згідно частини п`ятої статті 576 ЦК України предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких заборонена законом); 
- якщо зі змісту акту цивільного законодавства випливає обов`язковість його положень, яка може мати вигляд вказівки в акті цивільного законодавства на нікчемний характер відступу від його положень, або виражатися за допомогою інших правових засобів (наприклад, таким буде припис абзацу 2 частини першої статті 739 ЦК України, що умова договору, відповідно до якої платник безстрокової ренти не може відмовитися від договору ренти, є нікчемною);
- якщо це випливає із суті відносин між сторонами. 
Такі міркування зумовлені тим, що стаття 6 ЦК України присвячена регулюванню співвідношення актів цивільного законодавства й договору, а не їх кореляції із сутністю відносин між сторонами. Адже сутність цих відносин полягає в їх договірному характері. Тому її застосовування фактично можливе тільки за наявності будь-якої з двох попередніх підстав, тобто прямої вказівки, або ж якщо обов`язковість положень акту цивільного законодавства слідує з його змісту (постанова КЦС ВС від 30.09.2020 у справі № 559/1605/18).
Враховуючи відсутність в акті цивільного законодавства прямої вказівки про неможливість сторін обирати розмір процентів річних як міри відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також відсутність вказівки в акті цивільного законодавства на нікчемність характеру даних правовідносин, відсутність оскарження в судовому порядку вищенаведених договорів, колегія суддів не може прийняти відповідні доводи апеляційної скарги АТ КБ "ПриватБанк" як обґрунтовані.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17 наведені наступні правові висновки щодо застосування норм права:
« 61.1. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2- 1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 
61.2. За сталою судовою практикою, що ґрунтується на правових позиціях Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 25.05.2022 у справі № 904/5314/20, від 19.07.2022 у справі № 904/4790/21, під час розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд, за загальним правилом, має виходити з презумпції правомірності, і відповідно, дійсності правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора.».

У постанові Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 904/4608/21 наведені наступні правові висновки щодо застосування норм права:
« 99. Так, фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до ст. 7 КУзПБ на підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та ч.ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі ст. 234 ЦК України.
100. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.
101. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
102. Верховний Суд також спирається на правову позицію, висловлену Верховним Судом у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду викладену у постанові від 25.05.2022 у справі №904/5314/20: "У справі, яка розглядається, судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні кредитні договори та додаткові угоди до цих договорів, в тому числі і в частині сплати винагороди за користування кредитом, є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися. ЦК України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку. Оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи (за доведеності порушеного права такої особи), якщо під час вирішення відповідного спору буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину."
103. Слід констатувати, що під час розгляду грошових вимог кредиторів в порядку ст.ст. 45-47 КУзПБ господарський суд, за загальним правилом, має виходити з презумпції правомірності, і відповідно, дійсності правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора.
104. Суд апеляційної інстанції встановив, що станом на момент ухвалення ним постанови (30.03.2023) судове рішення щодо позову АТ "Банк Кредит Дніпро" про визнання правочинів недійсними судом першої інстанції не ухвалено.
105. Отже, враховуючи, що на момент розгляду заяви ТОВ "Геомет Трейд" з грошовими вимогами до боржника судами не встановлено, а в матеріалах справи відсутні докази недійсності договорів поруки №ТС0217-08/П та №03-04/13/П від 08.06.2017, на підставі яких в тому числі виникли грошові вимоги ТОВ "Геомет Трейд" та їх недійсність прямо не передбачена законом, а отже діє встановлена у ст. 204 ЦК України презумпція правомірності правочину та обов`язковість його виконання сторонами.
106. Верховний Суд з урахуванням встановлених фактичних обставин у цій справі, проаналізувавши судові рішення господарських судів попередніх інстанцій на предмет відповідності висновкам щодо застосування норм права у справах зазначених скаржником, встановив, що оскаржуване судове рішення господарського суду апеляційної інстанції в цій справі не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник.

Колегією суддів встановлено, що АТ КБ “ПриватБанк” не надано доказів того, що договори укладені між ТОВ "Агротермінал" та ТОВ “Агро Комплект”, зокрема, Договір № 20/07/17/1 відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2017, Договір поруки №1 від 09.08.2017 визнані недійсними як фраудаторні правочини чи з інших підстав.
З огляду на що, доводи заявника апеляційної скарги про те, що вказані вище господарські договори направлені на збільшення кредиторської заборгованості ТОВ «Агротермінал» та на шкоду кредиторам, мають ознаки фраудаторності, а саме економічну необґрунтованість укладеного правочину та відсутність економічної мети, колегією суддів не приймаються, оскільки є припущеннями апелянта та не підтверджені належними і допустимими доказами.
При цьому у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 28.02.2023 у справі № 910/15200/21).

Крім того, стосовно доводів заявника апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи №904/5662/23 відсутні докази наявності згоди учасника ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ" НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД (NASKINA INVESTMENTS LTD) на укладання правочину про відступлення права вимоги №20/07/17/1 від 20.07.2017; з наведеного слідує, що керівник ТОВ «Агро Комплект» не мав юридичної дієздатності на укладення договору №20/07/17/1-п відступлення права вимоги від 20.07.2017, укладеного між ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект», колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Пунктом 5 ч. 3 ст. 165 ГПК України передбачено, що відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Також частина 4 ст. 165 ГПК України встановлює, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Як вбачається з матеріалів справи, до господарського суду 15.11.2024 від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" про визнання кредиторських вимог, які за своєю формою та змістом є відзивом на відповідну заяву. 
Однак, у вищенаведених запереченнях на заяву про визнання кредиторських вимог та у жодній іншій заяві по суті, поданих до суду першої інстанції, АТ КБ “Приватбанк” не наводив такої обставини для відмови у визнанні грошових вимог ТОВ "Агро Комплект", як відсутність у керівника ТОВ «Агро Комплект» юридичної дієздатності на укладення договору №20/07/17/1-п відступлення права вимоги від 20.07.2017 між ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект». Отже, не заперечував, що цей Договір з боку ТОВ "Агро Комплект" підписано уповноваженою особою.
Таким чином, на даний момент АТ КБ “Приватбанк” на підставі частини 4 ст. 165 ГПК України втратив право заперечувати проти визнання грошових вимог ТОВ «Агро Комплект» з посиланням на те, що керівник ТОВ «Агро Комплект» не мав юридичної дієздатності на укладення договору №20/07/17/1-п відступлення права вимоги від 20.07.2017, укладеного між ТОВ «Агротермінал» та ТОВ «Агро Комплект».

Щодо застосування норми ст. 625 ЦК України до регресного зобов`язання.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у апеляційній скарзі зазначає, що заставодавець відповідає за виконання основного зобов`язання в межах вартості предмету застави – ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» не може вимагати суми більшої, ніж вартість предмету застави – 887 881 191,13 грн.; розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні – тобто, ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» не може вимагати суми більше, ніж сплачена ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ» за ТОВ «БОРІВАЖ» - 887 881 191,13грн.; регресне зобов`язання є похідним від іншого (основного) зобов`язання, тому його умови є аналогічними основному зобов`язанню – тобто, застосування 10% річних та 15 років строку позовної давності не є можливим. В обґрунтування своєї правової позиції посилається на постанову Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №910/23070/17.
В своїх запереченнях АТ КБ "ПриватБанк" також зазначає, що у зв`язку з актом збройної агресії Російської Федерації, яка несе за собою загрозу національної безпеки України починаючи з 24.02.2022 в Україні діє воєнний стан, введений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року. Відповідно до ЗУ “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану” від 15.03.2022, а також п. 18 перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Вимога заявника щодо стягнення відсотків річних та індексу інфляції у період з 01.03.2018 до 25.12.2023 є неправомірною, оскільки нарахування заборгованості більше ніж за 5 років, що нараховано поза межами позовної давності.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що дійсно згідно з п.п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, звільнення від відповідальності передбачається саме по кредитним договорам (позики).

Згідно з постановою Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №910/23070/17 зазначається, що розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні.

В той же час, як убачається з матеріалів справи, за меморіальним ордером №ВО17 від 14.12.2016 з рахунку ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ» списано 887 881 191,13грн. 
Згідно з угодою про добровільне погашення заборгованості від 20.07.2017, укладеної між ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» та ТОВ «БОРІВАЖ», розмір основної заборгованості складає 887 881 191,13грн. 
Згідно з договором поруки №1 від 09.08.2017, укладеного між ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ» та ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ», розмір основної заборгованості, за яку поручився ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ», складає 887 881 191, 13 грн. 
Тобто, розмір регресної вимоги не є більшим суми сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні. 

Верховний Суд зробив висновок щодо регресних правовідносин. Так, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, яка виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. (постанова Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 916/686/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).
Отже, внаслідок виконання ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ» обов`язку ТОВ «БОРІВАЖ» перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ» виникла нова регресна вимога, яка в подальшому була відступлена по договору відступлення права вимоги №20/07/17/1 від 20.07.2017. Згідно з п.1.1 договору поруки №1 від 09.08.2017 у відповідності до цього договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку ТОВ «БОРІВАЖ» за погашення регресу в сумі 887 881 191,13грн., сплачених ТОВ «АГРОТЕРМІНАЛ». 
Таким чином, у даному випадку інфляційні та річні нараховані не у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ “Пиватбанк” та ТОВ “Боріваж”, а у зв`язку з порушенням строків погашення нового регресного зобов`язання, що виникло внаслідок виконаного третьою особою як заставодержателем.
У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань. 
Постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №910/23070/17 не передбачає висновок про неможливість нарахування відсотків за порушення зобов`язання. У той же час, Верховний Суд зробив висновок про правомірність нарахування інфляційних та річних у зв`язку з порушенням строків виконання регресних вимог – постанова Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №910/1836/20.
Таким чином, інфляційні та річні нараховані правомірно.

Стосовно заяви АТ КБ "ПриватБанк" про застосування позовної давності.
Відповідно до ст. 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 266 ЦКУ зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Відповідно до ст. 259 ЦКУ позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Згідно з п. 3.2.4 договору поруки № 1 від 09.08.2017 сторони дійшли згоди, що строк позовної давності щодо зобов`язань сторін за цим Договором, додатковими угодами до Договору (у випадку їх наявності), в тому числі у випадку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань становить п`ятнадцять років.
Тобто, на час звернення з заявою з кредиторськими вимогами строк позовної давності не закінчився.
Крім того, у відповідності до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що строк позовної давності кредитором не був пропущений.

Щодо заміни кредитора правонаступниками.
20.05.2024 між ТОВ "Агро Комплект" та ТОВ "Дворічанське-Агро" було укладено Договір про відступлення права вимоги.
У відповідності до п. 1.2.3. вказаного Договору, ТОВ "Агро Комплект" відступає (передає) ТОВ "Дворічанське-Агро", а ТОВ "Дворічанське-Агро" приймає право грошової вимоги до осіб, що солідарно відповідають за погашення зобов`язань з усіма іншими грошовими зобов`язаннями та нарахуваннями, які виникли або виникнуть на підставі Основних договорів, по договорам поруки, що укладені з Поручителями в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Боріваж" за Основними договорами, в тому числі право грошової вимоги ТОВ "Агро Комплект" до ТОВ "Агротермінал" на суму 1 997 520 206,92 грн та на суму 6 056,00 грн, які виникли на підставі Договору поруки № 1 від 09.08.2017, підписаного між ТОВ "Агро Комплект" та ТОВ "Агротермінал".
Також 20.05.2024 між ТОВ "Агро Комплект" та ТОВ "Дворічанське-Агро" підписано Акт прийому-передачі документів до Договору про відступлення права вимоги № 20/05/2024 від 20.05.2024.
Крім того, 14.03.2024 між ТОВ "Агро Комплект" та Foundation investment s.r.o. укладено Договір №14-03/2024-АК, у відповідності до п. 2 сторони погодили, що ТОВ "Агро Комплект" відступає, а Foundation investment s.r.o. набуває право вимоги до ТОВ "Боріваж" та осіб, що солідарно відповідають за погашення наведених зобов`язань з усіма іншими грошовими зобов`язаннями та нарахуваннями, які виникли або виникнуть на підставі Основного договору, по договорам поруки, що укладені ТОВ "Агро Комплект" з поручителями в забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Основними договорами, в тому числі, але не виключно цим Договором ТОВ "Агро Комплект" відступає Foundation investment s.r.o. частку права грошової вимоги до наступних поручителів: п. 2.3. право грошової вимоги ТОВ "Агро Комплект" до ТОВ "Агротермінал" у розмірі 41 200 000,00 грн, які виникли на підставі Договору поруки № 1 від 09.08.2017, підписаний між ТОВ "Агро Комплект" та ТОВ "Агротермінал".

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (стаття 513 Цивільного кодексу України).
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
За змістом правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 905/635/18, у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому, такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора.

Як встановлено колегією суддів, відповідно до договору №14-03/2024-АК від 14.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" відступило Foundation investment s.r.o. право вимоги за вищевказаними договорами на суму 41 200 000,00 грн.
Також відповідно до договору відступлення права вимоги №20/05/2024 від 20.05.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро" право вимоги за вищевказаними договорами на суму 1 997 520 206,92 грн та 6 056,00 грн судового збору.
По суті договорів №14-03/2024-АК від 14.03.2024 та №20/05/2024 від 20.05.2024 Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" заперечень не подано.
У відповідності до ст. 43 КУзПБ, у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.
Враховуючи наведене, господарський правомірно задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Дворічанське - Агро” про заміну кредитора; замінив кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю “Дворічанське - Агро” в частині відступленої вимоги у розмірі 1 997 520 206,92 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів 6 056,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення. 
Також господарський суд правомірно задовольнив заяву Foundation investment s.r.o. про заміну кредитора правонаступника задовольнити; замінив кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" у цій справі в частині відступленої вимоги у розмірі 41 200 000,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що станом на подання заяв про заміну сторони грошові вимоги ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» не були розглянуті та судом не визнано грошові вимоги ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ». 
При цьому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на низку постанов Верховного Суду, правовідносини у яких не є релевантними до правовідносин, що склались у справі №904/5662/23. 
У постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18 вирішувалось питання права скаржника на подачу касаційної скарги й зазначено, що:
« 9.17. Відтак, за відсутності підтвердженого статусу учасника провадження справи про банкрутство та відсутності підстав вважати, що оскаржуваною в касаційному порядку ухвалою суду апеляційної інстанції вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки ПАТ "ДМК", колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження з розгляду касаційної скарги ПАТ "ДМК" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 у справі № 913/444/18 з підстав, передбачених пунктом 3 ч. 1 ст. 296 Господарського процесуального кодексу України.». 

У постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19 також з`ясовувалося право скаржника на оскарження судових рішень. 
У постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №6/1-10 зазначено, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» про процесуальне правонаступництво була подана до Верховного Суду:
« 40. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 300 ГПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» про процесуальне правонаступництво, оскільки, як було зазначено раніше, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 300 ГПК України).» 

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100)) зазначено, що:
« 6. 24.09.2014 ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі визнано грошові вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 7 505 329,39 грн, з яких 7 496 614,86 грн як вимоги, які забезпечені заставою майна боржника, 8 714,53 грн (державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу), які підлягають включенню в четверту чергу реєстру вимог кредиторів ЗАТ "Завод комунального транспорту". В першу чергу реєстру вимог кредиторів ЗАТ "Завод комунального транспорту" включено 1 218 грн (витрати на оплату судового збору). 
7. 08.02.2016 ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі затверджено реєстр вимог кредиторів до якого включено вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 1 218грн (витрати на оплату судового збору) - та внесено до першої черги задоволення, у сумі 8 714,53 грн (основного боргу) - та внесено до четвертої черги задоволення; у сумі 1 306 328,64 грн (неустойка (штраф, пеня) - та внесено до шостої черги задоволення, а також вимоги на суму 7 496 614,86 грн, що є забезпеченими заставою майна боржника та внесені окремо до реєстру вимог кредиторів. 
8. 19.07.2017 ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі визнано ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" іпотекодержателем 
15. 27.11.2017 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ФК "Форінт" укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстровано в реєстрі за №4069. 
22. 19.12.2017 до суду першої інстанції від ТОВ "ФК "Форінт" подано заяву про заміну кредитора, в якій заявник просив суд замінити кредитора банкрутом ПАТ "Раффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - ТОВ "ФК "Форінт". 
23. ТОВ "ФК "Форінт" посилається на статті 512, 514 Цивільного кодексу України та статтю 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та стверджує, що на підставі договору факторингу від 27.11.2017, договору відступлення прав за договорами іпотеки та договору про відступлення прав за договорами застави, укладеними між ТОВ "ФК "Форінт" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ТОВ "ФК "Форінт" набув прав нового кредитора в рамках даної справи про банкрутство, в обсязі, який має ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". 
24. 16.05.2018 ухвалою Господарського суду Львівської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" від 13.12.2017 задоволено. Здійснено заміну кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника ТОВ "ФК "Форінт". Клопотання фізичної особи ОСОБА_13 від 22.03.2018 задоволено.» 
Тобто, у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100)) укладення договору відступлення прав відбулося після постановлення ухвали суду про визнання грошових вимог, що підтверджує нерелевантність правовідносин до справи №904/5662/23.

З огляду на що, колегія суддів виснує, що системний аналіз положень статей 43, 45 КУзПБ, статей 512, 514 Цивільного кодексу України, дозволяє зробити висновок про те, що у справах про банкрутство на будь-якій стадії їх розгляду можливе сингулярне правонаступництво кредитора у разі вибуття чи заміни кредитора у зобов`язанні. 
В такому випадку господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником.
Стверджуючи про порушення судом першої інстанції в цій частині норм права, скаржником не наведено аргументів, як саме одночасний розгляд грошових вимог ТОВ "Агро Комплект" та визнання кредиторами його правонаступників – ТОВ “Дворічанське - Агро” та Foundation investment s.r.o. у цій справі вплинуло на законність прийнятого по суті судового рішення, зокрема щодо розміру визнаних вимог, їх структури, наявності заборгованості тощо. Скаржником також не доведено невідповідності обсягу переданих правонаступнику прав тим, що мав його попередник.

Щодо клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання ТОВ "Агро Комплект" (правонаступником якого є ТОВ “Дворічанське - Агро” та Foundation investment s.r.o.) заінтересованою особою щодо боржника.
В обґрунтування заінтересованості кредитора апелянт зазначає про те, що ТОВ "Агро Комплект" є заінтересованою особою щодо ТОВ “Агротермінал”, оскільки ТОВ "Агро Комплект" та ТОВ "Агротермінал" перебувають під контролем одних і тих самих осіб, а також є сторонами фраудаторного правочину.
А саме єдиний учасник та директор ТОВ «Агро Комплект» ОСОБА_1 має непрямий вирішальний вплив на ТОВ «Естейт Селлінг», а отже, є роботодавцем керівника Боржника ОСОБА_2 , який одночасно є керівником ТОВ «Естейт Селлінг». Також згідно відомостей з ЄДРПОУ бухгалтером ТОВ «Боріваж» є ОСОБА_4 , яка, в свою чергу, є бухгалтером ТОВ «Термінал Боріваж», а ТОВ «Термінал Боріваж» є засновником ТОВ «Дворічанське-Агро».

Колегія суддів констатує, що у своїй заяві щодо заінтересованості Кредитора та Боржника, у запереченнях АТ КБ “Приватбанк” на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" про визнання кредиторських вимог, які за своєю формою та змістом є відзивом на відповідну заяву, поданих до суду першої інстанції, АТ КБ “Приватбанк” не наводив такої обставини для визнання ТОВ "Агро Комплект" заінтересованою особою щодо ТОВ «Агротермінал», як те, що єдиний учасник та директор ТОВ «Агро Комплект» ОСОБА_1 має непрямий вирішальний вплив на ТОВ «Естейт Селлінг», а отже, є роботодавцем керівника Боржника ОСОБА_2 , який одночасно є керівником ТОВ «Естейт Селлінг». 
Таким чином, на даний момент АТ КБ “Приватбанк” на підставі частини 4 ст. 165 ГПК України втратив право доводити заінтересованість ТОВ "Агро Комплект" щодо Боржника вищенаведеними обставинами. 

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), заінтересовані особи стосовно боржника
- юридична особа, створена за участю боржника;
- юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником;
- юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник;
- юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи;
- власники (учасники, акціонери) боржника;
-керівник боржника;
-особи, які входять до складу органів управління боржника;
- головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, 
у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство; 
- особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності; 
- сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним; 
- а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими. 

Для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому значенні, як і заінтересовані особи стосовно боржника. 
Кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ" є ОСОБА_3 . Розмір частки: 97978,54грн. (100% статутного капіталу). Кінцевий бенефіціарний власник ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ": ОСОБА_3 . Керівник: ОСОБА_3 . Дата призначення: 16.05.2017. Обмеження повноважень згідно статуту.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ "Агротермінал" є ТОВ "Боріваж" (код ЄДРПОУ 32307678). Розмір частки: 16647287,23грн. (100% статутного капіталу). Кінцевий бенефіціарний власник ТОВ "Агротермінал": відсутній. Керівник: Шаповалов Олексій Сергійович. Дата призначення: 15.08.2014. Обмеження згідно статуту.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» контроль - можливість однієї чи декількох юридичних та/або фізичних осіб чинити вирішальний вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб`єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб`єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб`єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб`єкті господарювання. Пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами. Можливість однієї чи більше (декількох) пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб чинити вирішальний вплив - спосіб відносин між суб`єктами господарювання, що характеризується відсутністю в особи, стосовно якої здійснюється вплив, здатності завжди незалежно (самостійно) визначати свою господарську поведінку на ринку. 
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" та статтею 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі. 
У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься визначення поняття контролю, як вирішального впливу однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання. 
Отже, стаття 1 Кодексу України про банкрутство щодо заінтересованих осіб стосовно боржника зобов`язує визначати повноваження здійснювати управлінський вплив на сторін правочину.

Поряд з цим:
- наведений зв`язок ОСОБА_2 , який надає цій фізичній особі статус заінтересованої особи окремо стосовно Боржника (як керівник Боржника);
- наведений зв`язок ОСОБА_3 , який надає цій фізичній особі статус заінтересованої особи окремо стосовно кредитора ТОВ “Агро Комплект” (як керівник та учасник кредитора);
- та обставина, що ОСОБА_1 має непрямий вирішальний вплив на ТОВ «Естейт Селлінг», а отже, є роботодавцем ОСОБА_2 як керівника ТОВ «Естейт Селлінг», 
між тим не створює аналогічний правовий зв`язок між Кредитором та Боржником, а саме заінтересованість Кредитора стосовно Боржника у розумінні наведених положень статті 1 КУзПБ.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що ТОВ "Агро Комплект" не є юридичною особою, створеною за участю боржника, юридичною особою, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридичною особою, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридичною особою, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, що підтверджується належними доказами, а саме: витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 34671943 від 05.03.2025, а також витягом з реєстру вебпорталу VKURSI.PRO "Історія змін" від 05.03.2025.
Таким чином, виходячи з аналізу статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, заінтересованими особами у процедурі банкрутства є ті, хто здійснює або здійснював контроль над боржником безпосередньо чи опосередковано.

На підставі поданих матеріалів та аналізу структури власності, господарський суд дійшов правильного висновку, що:
1) ТОВ “Агро Комплект” не здійснює та не здійснювало контроль над боржником ТОВ “Агротермінал” в розумінні ст. 1 КУзПБ;
2) ТОВ “Агро Комплект” не є власником (учасником) боржника ТОВ “Агротермінал” в розумінні ст. 1 КУзПБ;
3) ТОВ “Агротермінал” не є учасником ТОВ “Агро Комплект” та не здійснює контролю над ним в розумінні ст. 1 КУзПБ;
4) ТОВ “Агро Комплект” та ТОВ “Агротермінал” не перебували протягом останніх трьох років під контролем третьої особи в розумінні ст. 1 КУзПБ;
5) ТОВ “Агро Комплект” та ТОВ “Агротермінал” не є сторонами фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним.

Щодо посилання АТ КБ "Приватбанк" на недійсність та фраудаторність правочинів, стороною яких є ТОВ “Агро Комплект”, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вже зазначено вище, колегією суддів встановлено, що АТ КБ “ПриватБанк” не надано доказів того, що договори укладені між ТОВ "Агротермінал" та ТОВ “Агро Комплект” визнані недійсними як фраудаторні правочини.
Отже, доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі, ґрунтуються лише на припущеннях. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за підсумками попереднього судового засідання в частині грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Комплект” до боржника та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за результатами розгляду заяви про грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Комплект” до боржника у справі №904/5662/23 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за підсумками попереднього судового засідання в частині грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Комплект” до боржника у справі №904/5662/23 – залишити без змін.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 за результатами розгляду заяви про грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Комплект” до боржника у справі №904/5662/23 - залишити без змін.
Судові витрати Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” за подання апеляційної скарги на ухвали суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження постанови визначені ст.ст.288, 289 Господарського процесуального кодексу України, ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г., Верхогляд Т.А. 11.06.2026, суддею Парусніковим Ю.Б. (через перебування у відпустці) 15.06.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя  Ю.Б. Парусніков