Справа 359/6396/24 
Провадження 2/359/260/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026р.          м. Бориспіль 

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді    Чирки С.С.,
при секретарі     Кривохижі О.М. 
за участю
представника позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Пристоличної сільської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

До суду із даним позовом звернулася ОСОБА_2 . Свої вимоги обґрунтувала тим, що у 1981 р. вона переїхала па постійне місце проживання до с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області.
На підставі рішення Великоолександрівської сільської ради № 119 від 12.04.1982 р. їй було відведено земельну ділянку під забудову індивідуальної садиби загальною площею 2500 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та надано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби.
У 1982 році нею було розпочате будівництво приватного житлового будинку та господарських споруд. 
У 1979 р було укладено шлюб між нею та ОСОБА_4 . 
На момент 1990 року вона проживала однією сім?єю зі своїм чоловіком та мала дуже тісні зв?язки з його родиною.
На той момент її чоловік та його батько, тобто тесть ОСОБА_5 запевняли, що вони є однією родиною і повинні порівну розділяти сімейне майно.
Виходячи з викладеного, неодноразово просив передати частку належного їй будинку йому у власність оскільки вони є однією сім?єю, повинні довіряти один одному та поділити власність.
З рештою вони дійшли згоди, наслідком чого уклали договір дарування частини будинку від 23.03.1990 року, між нею ОСОБА_2 та її тестем ОСОБА_5 ..
Починаючи з моменту забудови будинку у 1982 році та по даний час вона безперервно проживала та проживає у вказаному домоволодінні та відкрито ним користується. 
Право власності на спірний будинок зареєстровано за нею та ОСОБА_5 в рівних частинах, а саме по . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .
На даний час титульний володілець у частини будинку, яка належала ОСОБА_5 відсутній.
Таким чином вважає, що має право на набуття права власності на частину зазначеного будинку, яка належала ОСОБА_5 .
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2024 було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2024 закрито підготовче провадження у справі.
Протокольною ухвалою суду від 26.03.2026 року залучено третю особу ОСОБА_3 . 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні позову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, приєднані до матеріалів цивільної справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками будинку по частині кожний, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Великоолександрівської сільської ради №2432 від 24.11.2010 року ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 проживала разом з ним та вела спільне господарство.
З довідок №90 і №89 від 27.05.2024 року ТОВ «Київська обласна ЕК» станом на 01.05.2024 року заборгованості по о/р НОМЕР_1 та НОМЕР_2 немає.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.06.2009 року.
06.02.2009 року ОСОБА_3 подав заяву до Бориспільської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_5 .
За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Отже, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
За змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном.
Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає(і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном.
Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.
Вказані правові висновки також викладені постановах Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20, від 23 грудня 2025 року у справі № 535/885/23.
За ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_3 прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_5 в тому числі на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто претендує на нього, задоволення даного позову призведе до порушення права ОСОБА_3 на отримання спадщини .
Крім того, таке судове рішення не сприятиме досягнення судом мети цивільного судочинства, що є неприпустимим. 
З огляду на це, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2,4,5,1,12,13,258,259,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_2 до Пристоличної сільської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 10.06.2026 року.

Суддя Чирка С.С.