ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2026 року	справа № 380/12932/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, -
встановив :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), у якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку з червня 2022 року з 89%+5% (94%) до 70% відповідних сум грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з червня 2022 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89%+5% (94%) сум грошового забезпечення, згідно свідоцтва про хворобу №20 від 25.05.2022 виданого ВЛК ДУ «ТМО МВС України у Львівській області», наказу ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» №24/ОС від 03.06.2022, протоколу за пенсійною справою від 07.06.2022, довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №604713 та довідки до огляду МСЕК серії 12 ААЕ №377323 від 03.07.2023 про встановлення йому 3 групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в Державній кримінально-виконавчій службі України Міністерства юстиції, з урахуванням раніше виплачених сум;
- стягнути з відповідача сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 07.06.2022 йому призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII. Зазначає, що звільнений зі служби через хворобу за п.п.2 п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», має вислугу 33 роки 6 місяців 12 днів у пільговому обчисленні та 25 років 05 місяців 28 днів у календарному обчисленні. Йому встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з проходженням служби в ДКВС України. Вважає, що йому має виплачуватися пенсія у розмірі 89% сум грошового забезпечення (за вислугу 33 роки), та з врахуванням 5% доплати у зв`язку із захворюванням, набутим під час служби, тобто 94%, а не 70%, як виплачується відповідачем. Зменшення розміру пенсії до 70% грошового забезпечення на підставі ч.2 ст.13 Закону №2262-XII у редакції Закону України від 27.03.2014 №1166-VII вважає таким, що звужує його право на отримання пенсії у належному розмірі, погіршує майновий стан та порушує положення ст.ст.22, 58 Конституції України. Позивач звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18, згідно з якою при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, тоді як відсоткове значення розміру основної пенсії, обчислене при її призначенні відповідно до наявної вислуги років, є незмінним.
Ухвалою від 30.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в ДКВС України з 1998 року на посаді молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)».
Наказом ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» від 03.06.2022 №25/ОС старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби у відповідності до п.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.п.2 п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Підставою звільнення слугували рапорт ОСОБА_1 та свідоцтво про хворобу №20 від 25.05.2022, видане ДУ «ТМО МВС України по Львівській області».
Вислуга років позивача на день звільнення становить у календарному обчисленні 25 років 05 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні - 33 роки 06 місяців 12 днів.
Згідно зі свідоцтвом про хворобу №20 від 25.05.2022, виданим військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», ОСОБА_1 встановлено діагноз, з висновком про захворювання, пов`язане з проходженням служби в ДКВС України, та визнано непридатним до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №604713 від 16.06.2022 позивачу встановлено 3 групу інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в ДКВС України. Згідно з довідкою серії 12 ААЕ №377323 від 03.07.2023 інвалідність 3 групи продовжено до 01.07.2026.
За матеріалами пенсійної справи №1306025044 позивачу з 07.06.2022 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII у розмірі 70% сум грошового забезпечення (вислуга років - 33 роки). 
Подальші перерахунки пенсії здійснювались відповідачем з урахуванням відсоткового значення основного розміру пенсії - 70% грошового забезпечення.
20.12.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із запитом про перерахунок пенсії, у якому посилаючись на наявність захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ДКВС, та встановлення 3 групи інвалідності, просив здійснити доплату 5% до пенсії та збільшити її до 94% грошового забезпечення.
Листом від 26.12.2024 №28067-31037/Л-52/8-1300/24 відповідач повідомив позивача, що за матеріалами пенсійної справи йому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 70% сум грошового забезпечення відповідно до ст.13 Закону №2262-XII у редакції, чинній на дату призначення пенсії. Зазначено, що Законом України від 27.03.2014 №1166-VII внесено зміни до ст.13 Закону №2262-XII, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років з 01.05.2014 не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Оскільки позивач не звільнений у відставку зі служби, підстави для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових 5% відповідно до п.«а» ст.13 Закону №2262-XII відсутні.
10.01.2025 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у розмірі 89%+5% сум грошового забезпечення, починаючи з червня 2022 року.
Листом від 17.01.2025 №1300-5202-8/7671 ГУ ПФУ у Львівській області повторно повідомило позивача про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії у заявленому розмірі. Зазначено, що оскільки позивач не звільнений на підставі пунктів 2, 3 частини першої ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у тому розумінні, яке надає право на 55% за вислугу 20 років, а максимальний розмір пенсії з 01.05.2014 обмежений 70% грошового забезпечення, підстави для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових 5% відповідно до п.«а» ст.13 Закону №2262-XII та виплати пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення відсутні.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі чи службі в правоохоронних органах, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).
Згідно з п.«а» ст.12 Закону №2262-XII пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та які мають вислугу 20 років і більше.
Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на дату призначення позивачу пенсії - 07.06.2022) пенсії за вислугу років особам, зазначеним у пункті «а» ст.12, призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Згідно з ч.2 ст.13 Закону №2262-XII у редакції Закону України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», чинній з 01.05.2014, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Згідно з ч.3 ст.43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.1, 2, 4 ст.63 Закону №2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
На момент звільнення позивач мав вислугу років у календарному обчисленні 25 років 05 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні - 33 роки 06 місяців 12 днів. З 07.06.2022 позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 70% сум грошового забезпечення. Підставою для встановлення розміру пенсії саме у 70% слугувало обмеження максимального розміру пенсії, передбачене ч.2 ст.13 Закону №2262-XII у редакції Закону України від 27.03.2014 №1166-VII.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що розмір пенсії за вислугу років визначається залежно від наявної у особи вислуги років та категорії, до якої належить особа за підставою звільнення зі служби. При цьому розмір пенсії, обчислений за правилами ч.1 ст.13 Закону №2262-XII (50% або 55% за вислугу 20 років плюс 3% за кожен рік понад 20 років), обмежується максимальним розміром у 70% відповідних сум грошового забезпечення, встановленим ч.2 ст.13 цього Закону.
Розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, визначається відповідно до ч.3 ст.43 Закону №2262-XII та враховує посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії. У даному випадку грошове забезпечення для обчислення пенсії позивача склало 9580,00 грн, що засвідчено грошовим атестатом №11 та протоколом за пенсійною справою від 07.06.2022.
Розрахунок пенсії позивача за правилами ч.1 ст.13 Закону №2262-XII має такий вигляд: за вислугу 20 років з огляду на звільнення зі служби в ДКВС через хворобу на підставі п.п.2 п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» позивач має право на 55% сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% сум грошового забезпечення. Календарна вислуга позивача становить 25 років 05 місяців 28 днів. Розрахунок: 55% + 5 років Ч 3% = 70%. Тобто навіть за категорією, на яку посилається позивач, розмір пенсії за вислугу років фактично складає рівно 70% грошового забезпечення, що відповідає максимальному розміру, встановленому ч.2 ст.13 Закону №2262-XII.
Доводи позивача про необхідність обчислення пенсії, виходячи з пільгової вислуги років (33 роки 06 місяців 12 днів) у розмірі 89%, не відповідають положенням Закону №2262-XII, оскільки ст.13 цього Закону визначає розмір пенсії з урахуванням саме календарної вислуги, а пільгова вислуга застосовується для визначення права на пенсію за п.«а» ст.12 Закону, а не для розрахунку її розміру.
Щодо посилання позивача на наявність у нього права на додаткову доплату 5% у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби, суд звертає увагу, що 5% надбавка, на яку посилається позивач, є складовою основного розміру пенсії за вислугу років за п.«а» ст.13 Закону №2262-XII та не є окремою доплатою. Вказана надбавка (різниця між 50% і 55%) застосовується саме при первинному обчисленні пенсії як єдиний відсотковий розмір 55%, а не додається понад максимально встановлений у 70% розмір пенсії. Це випливає зі змісту ч.2 ст.13 Закону №2262-XII, де максимальний розмір пенсії обчислюється з усіма складовими, передбаченими у ч.1 цієї статті.
Суд відхиляє посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18, оскільки висновки Верховного Суду, викладені у цій постанові, не є релевантними для обставин справи, що розглядається, адже такі висновки викладені за іншого правового регулювання та обставин справи. У зразковій справі №240/5401/18 предметом спору було зменшення відсоткового розміру основної пенсії при її перерахунку (з 83% до 70%) у зв`язку зі зміною грошового забезпечення, тоді як у позивача пенсія у розмірі 70% грошового забезпечення була призначена у червні 2022 року із застосуванням ч.2 ст.13 Закону №2262-XII у редакції, що діяла на момент призначення пенсії. Зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача при здійсненні її перерахунку відповідачем не відбувалося, що підтверджується послідовністю протоколів перерахунку пенсії, в усіх з яких відсотковий розмір основного розміру пенсії становить 70% грошового забезпечення.
Суд також відхиляє доводи позивача про звуження його права на пенсійне забезпечення внаслідок застосування Закону України від 27.03.2014 №1166-VII, оскільки на момент виникнення у позивача права на пенсію за вислугу років (07.06.2022) положення ч.2 ст.13 Закону №2262-XII у редакції цього Закону діяли вже понад вісім років. Право позивача на пенсію виникло саме в умовах діючого обмеження 70%, а тому застосування цього обмеження не може розглядатися як зворотна дія закону у часі чи звуження раніше набутих прав. Інше тлумачення суперечило б принципу правової визначеності, оскільки на час призначення пенсії законодавчого підґрунтя для виплати позивачу пенсії у розмірі понад 70% грошового забезпечення не існувало.
Беручи до уваги сформовану судову практику Верховного Суду в аспекті обчислення пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, суд дійшов висновку, що відповідач при призначенні позивачу пенсії у розмірі 70% сум грошового забезпечення з 07.06.2022 діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 16.10.2019 у справі №240/5401/18, відповідно до правової позиції якої при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру пенсії, обчислене при її призначенні відповідно до наявної вислуги років, залишається незмінним. У даному випадку відсоткове значення пенсії позивача, обчислене при її призначенні (70%), при подальших перерахунках не змінювалось.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що відповідачем не порушено прав позивача на належне пенсійне забезпечення, а заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI “Прикінцевих положень” Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя	Карп`як О.О.