Справа № 161/4173/26 
Провадження № 2/161/3505/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: 
головуючого-судді Олексюка А.В., 
при секретарі – Опальчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
В С Т А Н О В И В: 
Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позову вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2025 року у справі № 161/10224/25 було змінено заочне рішення цього ж суду від 22.07.2014 року у справі № 161/8996/14-ц та стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.
Крім того, на підставі рішення Шацького районного суду Волинської області від 13 вересня 2011 року у справі № 2-130/11/0317 з позивача утримуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки від його доходу.
Таким чином, загальний розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання трьох дітей становить 83,3% (1/2 + 1/3) від його доходу, що значно перевищує встановлені законодавством граничні межі та є для нього надмірним фінансовим тягарем. 
Позивач вказує, що з 24 квітня 2025 року проходить військову службу, бере участь у бойових діях, що вимагає значних особистих витрат на забезпечення побутових умов на лінії фронту. Також на його утриманні перебуває батько-пенсіонер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який потребує матеріальної допомоги за станом здоров`я. Оскільки обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків рівною мірою, позивач просить зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 до 1/6 частки заробітку на кожну дитину.
Ухвалою суду від 26.02.2026 справу було прийнято до розгляду та прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі.
Представник позивача адвокат Зелений О.П. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, судовий збір просив залишити за позивачем.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. 12 березня 2026 року подала до суду письмову заяву, у якій зазначила про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів, а також просила розглядати справу за її відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 цієї ж статті, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи та враховуючи заяву відповідачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2025 року змінено розмір і спосіб стягуваних з ОСОБА_1 аліментів, зокрема 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, та присуджено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання двох малолітніх дітей, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.15-17).
Відповідно до рішення Шацького районного суду Волинської області від 13 вересня 2011 року у справі №2/130/11/031) з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2011 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття (а.с.11-12).
Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 17.04.2026 року у справі №170/117/26 зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Шацького районного суду Волинської області від 13 вересня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частки доходу платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Факт зарахування ОСОБА_7 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та його призначення на посаду солдата резерву запасного взводу 312 запасної роти цієї ж частини підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 квітня 2025 року № 121 (а.с.24).
Крім того, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 14 травня 2025 року, ОСОБА_7 проходив військову службу у зазначеній військовій частині (а.с.25).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 31 січня 2026 року, на теперішній час ОСОБА_7 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.26).
Матеріальний стан ОСОБА_1 підтверджується довідкою ПФУ форми ОК-5 № 2750451366771729 від 01.02.2026. Відповідно до вказаних індивідуальних відомостей про застраховану особу, сукупний дохід останнього за 2025 рік склав 424 453,56 грн (а.с.18-21).
Крім того, позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває батько-пенсіонер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який через свій похилий вік та незадовільний стан здоров`я потребує постійної матеріальної допомоги (а.с.27-31).
П.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач, як платник аліментів в позовній заяві, як на підставу таких змін відповідно до ст.192 СК України, покликався на зміну свого матеріального та сімейного стану, що полягає у суттєвому фінансовому навантаженні через обов`язок одночасного утримання трьох неповнолітніх дітей на підставі судових рішень, проходження військової служби в умовах бойових дій та наявності непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги.
Наявність у позивача обов`язків щодо утримання трьох дітей призвела до надмірного фінансового навантаження. Судом враховано, що рішенням Шацького районного суду Волинської області від 17.04.2026 року у справі № 170/117/26 вже було зменшено аліменти на першу дитину, ОСОБА_10 , з 1/3 до 1/6 частки доходу платника.
Зменшення аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 до 1/6 частки на кожну дитину (сукупно 1/3 або 33,3% на двох дітей) є законним, обґрунтованим та забезпечує рівність прав усіх дітей позивача. 
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
На підставі наведеного, а також враховуючи визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про задоволення позову та зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2025 року (справа № 161/10224/25) на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) на по 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач у позовній заяві висловив клопотання залишити судові витрати по сплаті судового збору за ним та не стягувати їх з відповідача, суд, поважаючи диспозитивність цивільного процесу, покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача та не розглядає питання про їх стягнення з відповідача ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 180-182, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В: 
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2025 року у справі № 161/10224/25.
Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду       А.В. Олексюк