ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/13700/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Волдінера Ф.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» (далі – ТОВ «ДОК-АГРО», позивач) до Рівненської митниці, в якому просить суд:
1) визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці №№UA204000/2025/000046/1 від 04.09.2025 про коригування митної вартості товарів;
2) визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці №UA204150/2025/000205 від 04.09.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.09.2025 Рівненською митницею були прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2025/000046/1 та визначено вартість товарів за резервним методом та видана картка відмови №UA204150/2025/000205 від 04.09.2025 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивач не погоджується із вказаними рішеннями та картками відмови, оскільки надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару; в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не було наведено належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Ухвалою суду від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару. Оскільки позивачем не було надано достатніх документів на запит митного органу, які б підтверджували або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з цим декларанта повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 Митного кодексу України визначено за резервним методом. 
З наведених підстав відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є законним та обґрунтованим.
Позивач надав суду відповідь на відзив, згідно якої не погодився з аргументами відповідача та підтримав заявлені позовні вимоги.
Інших заяв по суті справи не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ТОВ «ДОК – АГРО» за основним видом діяльності має статус торгівельного підприємства, яке активно здійснює реалізацію (у т. ч. продаж товару, що імпортується) в галузі, що тісно пов`язані із сільським господарством та тваринництвом, а основними видами діяльності компанії є наступні:
оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин (основний) (код КВЕД 46.21);
виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах (код КВЕД 10.91); 
допоміжна діяльність у тваринництві (код КВЕД 01.62); 
виробництво фармацевтичних препаратів та матеріалів (код КВЕД 21.20); 
оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин (код КВЕД 46.21); 
неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); 
інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.19); 
роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.73); 
ветеринарна діяльність (код КВЕД 75.00). 
Дані про реєстрацію: ТОВ «ДОК – АГРО» є юридичною особою приватного права, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 11.11.2016 року, № запису: 11861020000000572, а також взято на облік в органах ДПС. 
02.09.2025 ТОВ «ДОК-АГРО» було подано на Рівненську митницю електронну митну декларацію №25UA204150002634U5 на товар: «Продукти неорганічної хімії - перкарбонат металу: Перкарбонат натрію (Sodium Percarbonate) – 26000 кг CAS № 15630-89-4, Партія №SPCC2506117. 01.06.2026. Дата виробництва: 02.06.2025, термін придатності: Являє собою сипучу речовину у вигляді білого гранульованого порошку без запаху. Упаковано в мішки по 25 кг. Вміст активного кисню - 13,3%, вміст заліза - 4мг/кг, стабільність у вологому стані - 61%, об`ємна щільність- 1036г/л. Виробник: ZHEJIANG JINKE HOUSEHOLD CHEMICAL MATERIALS CO., LTD., CN».
До пакету документів, наданих відповідачу для митного оформлення товару, входили:
- митна декларація №25UA204150002634U5 від 02.09.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) №JKIN-25-E112 від 22.05.2025; 
- специфікація №1 видана 22.05.2025 до контракту № JKIN-25-E112 від 22.05.2025; 
- проформа інвойс №JKIN-25-E112 від 22.05.2025; 
- комерційний інвойс №JKIN25E112 від 24.06.2025; 
- комбінований транспортний коносамент №KTLSHAF25060695 від 01.07.2025;
- банківський платіжний документ у формі swift від 28.05.2025 №300027455.280525 на суму 4 914,00 дол.США із відміткою, що проведено банківською установою (в графі 70 призначення платежу: за Контрактом №JKIN-25-E112 від 22.05.2025, специфікацією №1 від 22.05.2025, інвойс №JKIN-25-E112 від 22.05.2025); банківський платіжний документ у формі swift від 11.07.2025 №300024769.110725 на суму 11 466,00 дол.США із відміткою, що проведено банківською установою (в графі 70 призначення платежу: за Контрактом №JKIN-25-E112 від 22.05.2025р, специфікацією №1 від 22.05.2025р, інвойс № JKIN-25-E112 від 22.05.2025р); 
- митна декларація країни відправлення №370820250000382270 від 28.06.2025;
- договір №27/02/24 про надання транспортних та транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 27.02.2024р;
- заявка від 25.06.2025 до договору транспортно-експедиційних послуг №27/02/24 від 27.02.2024;
- накладна УМВС № 05053 від 27.08.2025;
- довідка про транспортні витрати №21 від 04.09.2025;
- рахунок на оплату № 408 від 01.09.2025. 
03.09.2025 декларанту було направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень статті 54 МК України із переліком даних та відомостей, які ніби то необхідні митному органу для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. 
Позивач у відповідь на вищевказане повідомлення надав заперечення на Повідомлення митного органу про зауваження від 03.09.2025 щодо митної декларації №25UA204150002634U5. 
Однак, 04.09.2025 посадовою особою Рівненської митниці прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2025/000046/1, у якому вказано наступні порушення:
- Комерційний Інвойс від 24.06.2025 №JKIN25E112 не містить інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 22.05.2025 №JKIN-25-E112;
- Банківський рахунки-SWIFT від 28.05.2025 передує наданому до митного оформлення комерційному інвойсу від24.06.2025 №JKIN25E112;
- Номер інвойсу (inv №JKIN-25-E112 від 22.05.2025) на який в призначенні платежу посилаються рахунки-SWIFT від 28.05.2025 та від 11.07.2025 б/н, не кореспондується з наданим до митного оформлення комерційним інвойсом від 24.06.2025 №JKIN25E112. Вищезазначений документ (inv №JKIN-25-E112 від 22.05.2025) до митного оформлення надано не було;
- Відповідно до п.2.1. Договору від 27.02.2024 №27/02/24 про надання транспортно експедиційних послуг, Перевізник-Експедитор здійснює виконання перевезення згідно Заявок Замовника. Пп. 3.1.1. Замовник зобов`язаний надати перевізнику Експедитору Заявку на організацію перевезення вантажу, що повинна бути підписана уповноваженими особами. В Заявці на здійснення транспортно-експедиційних послуг сторони можуть погоджувати вид та обсяг послуг експедитора, вид та найменування вантажу, розмір плати Експедитору за його послуги, пункти відправлення та призначення вантажу. В своєму додатково наданому «Листі імпортера» від 04.09.2025 декларант також повідомляє, про наявність Заявки від 25.06.2025 до Договору від 27.02.2024 №27/02/24, та зазначає її серед додатків, однак до митного оформлення Заявку надано не було;
- Надана до митного оформлення декларація країни відправлення від 28.06.2025 №296120250000002971 не містить печаток та відміток митниці відправлення;
- Надана до митного оформлення декларація країни відправлення від 28.06.2025 №296120250000002971 не містить інформації щодо Отримувача товару, окрім того наявна інформація щодо умов поставки INCOTERMS–FOB не містить інформації про місце призначення доставки товару. Також відсутня інформація щодо країни призначення та порту доставки. Вищезазначене унеможливлює однозначне співставлення відомостей щодо інформації про партію товару згідно декларації країни відправлення від 28.06.2025 №29612025000000297 та декларованої партії товару згідноМД№25UA204150002634U5;
- Додатково надана проформа-інвойс від 22.05.2025 №JKIN-25-E112 не містить інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 22.05.2025 №JKIN-25 E112;
- Додатково надані виписки по рахунках від 28.05.2025та від 11.07.2025 також містять посилання на номер інвойсу (inv №JKIN-25-E112 від 22.05.2025) який, не кореспондується з наданим до митного оформлення комерційним інвойсом від 24.06.2025 №JKIN25E112. Вищезазначений документ (inv №JKIN-25-E112 від 22.05.2025) до митного оформлення надано не було.
Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2025/000046/1 від 04.09.2025, а також картку відмови №UA204150/2025/000205 від 04.09.2025 протиправними, а тому звернувся з даним позовом до суду.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. 
Положеннями ч. 1 ст. 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. 
Згідно з частинами 1, 2 та 6 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. 
Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, на яку накладено електронний підпис, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи. 
Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Крім цього, ч. 3 ст. 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. 
Відповідно до ст. 49 та п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. 
Згідно з ч. 1 ст. 51 та частин 1 та 2 ст. 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та Главою 8 розділу ІІІ МК України. 
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. 
Згідно з частинами 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний Контракт (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) Контракт (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський Контракт покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) копію митної декларації країни відправлення; 
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Згідно з частинами 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу. 
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.
Щодо твердження відповідача про те, що «Комерційний Інвойс від 24.06.2025 №JKIN25E112 не містить інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 22.05.2025 №JKIN-25-E112» суд зазначає наступне.
Так, комерційний інвойс у міжнародній комерційній практиці документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін.), умови поставки та відомості про відправника та отримувача. 
При цьому, форма вказаного документу не затверджена ні міжнародним законодавством, ні законодавством України. Митний орган не може на власний розсуд визначати обов`язкові реквізити, поданих до митного оформлення документів. 
Отже, відсутність у наданому до митного оформлення комерційного інвойсу реквізитів контракту, на виконання якого вони видані, не впливає на числові значення складових митної вартості, оскільки затвердженої форми комерційного інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено. 
У комерційному інвойсі від 24.06.2025 №JKIN25E112 чітко зазначені всі необхідні відомості для ідентифікації товару, його вартості, умов поставки та сторін операції, що повністю відповідає вимогам міжнародної торговельної практики та положенням ст. 53 Митного кодексу України. 
Відтак, наявність чи відсутність у комерційному інвойсі посилання на номер контракту не впливає на достовірність відомостей про митну вартість та не може розцінюватися як порушення вимог законодавства, оскільки ідентифікація здійснюється у сукупності на підставі поданих документів. 
Також відповідач у спірному рішенні зазначає, що банківський рахунки-SWIFT від 28.05.2025 передує наданому до митного оформлення комерційному інвойсу від 24.06.2025 №JKIN25E112. З цього приводу суд зазначає таке.
Зазначена обставина зумовлена умовами зовнішньоекономічного контракту від 22.05.2025 №JKIN-25-E112 та Специфікації від 22.05.2025 №1, якими передбачено можливість здійснення попередньої оплати за товар. Відповідно, SWIFT-повідомлення від 28.05.2025 (графа 70) підтверджує авансовий платіж, здійснений на підставі проформи-інвойсу від 22.05.2025 №JKIN-25-E112 у межах виконання контрактних зобов`язань. 
Комерційний інвойс від 24.06.2025 №JKIN25E112 оформлений постачальником на фактичну партію товару, поставка якої відбулася згодом відповідно до умов контракту. 
Таким чином, подані документи (контракт, специфікація, проформа-інвойс, платіжні документи у формі SWIFT та комерційний інвойс) у своїй сукупності підтверджують як правомірність здійснення попередньої оплати, так і достовірність заявленої декларантом митної вартості. 
Отже, наведене зауваження митного органу є безпідставним і свідчить про формальний підхід до аналізу поданих документів без належного врахування їх взаємозв`язку, змісту та економічної суті операції. 
Таким чином, слід дійти висновку, що зазначений аргумент митного органу не є розбіжністю у поданих документах та не впливає на визначену декларантом митну вартість товару.
Також суд не бере до уваги твердження відповідача щодо того, що номер інвойсу (inv №JKIN-25-E112 від 22.05.2025) на який в призначенні платежу посилаються рахунки-SWIFT від 28.05.2025 та від 11.07.2025 б/н, не кореспондується з наданим до митного оформлення комерційним інвойсом від 24.06.2025 №JKIN25E112. Вищезазначений документ (inv №JKIN-25-E112 від 22.05.2025) до митного оформлення надано не було.
Рівненською митницею у спірному рішенні зазначено, що «банківське повідомлення (SWIFT) від 28.05.2025 передує наданому до митного оформлення комерційному інвойсу від 24.06.2025 № JKIN25E112», що, на думку митного органу, нібито свідчить про розбіжності у поданих документах. 
Зазначене твердження суд вважає безпідставним та ґрунтується на формальному підході до аналізу документів, поданих декларантом. 
Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 22.05.2025 № JKIN-25-E112 та Специфікації від 22.05.2025 № 1, сторони передбачили можливість здійснення попередньої оплати за товар (30% - авансовий платіж, 70% - після надання коносаменту). На виконання цих умов ТОВ «ДОК – АГРО» було здійснено авансовий платіж на підставі проформи-інвойсу від 22.05.2025 № JKIN-25-E112, що підтверджується SWIFT-повідомленням від 28.05.2025 (графа 70). 
Комерційний інвойс від 24.06.2025 № JKIN25E112 оформлений Постачальником уже на фактичну партію товару, поставка якої здійснювалася відповідно до умов зазначеного контракту. Така послідовність оформлення документів (спочатку проформа-інвойс та авансовий платіж, а згодом комерційний інвойс на фактичну поставку) повністю відповідає загальноприйнятій міжнародній комерційній практиці. 
Таким чином, подані до митного оформлення документи — контракт від 22.05.2025 № JKIN-25-E112, специфікація від 22.05.2025 №1, проформа-інвойс від 22.05.2025 №JKIN 25-E112, SWIFT-повідомлення від 28.05.2025 №300027455.280525 та від 11.07.2025 №300024769.110725 та комерційний інвойс від 24.06.2025 № JKIN25E112 — у своїй сукупності підтверджують правомірність здійснення попередньої оплати та достовірність заявленої митної вартості товару. 
Отже, зазначений аргумент митного органу не є розбіжністю у поданих документах і жодним чином не впливає на правильність визначення митної вартості декларантом. 
У спірному рішенні зазначено, що відповідно до п.2.1. Договору від 27.02.2024 №27/02/24 про надання транспортно експедиційних послуг, Перевізник-Експедитор здійснює виконання перевезення згідно Заявок Замовника. Пп. 3.1.1. Замовник зобов`язаний надати перевізнику Експедитору Заявку на організацію перевезення вантажу, що повинна бути підписана уповноваженими особами. В Заявці на здійснення транспортно-експедиційних послуг сторони можуть погоджувати вид та обсяг послуг експедитора, вид та найменування вантажу, розмір плати Експедитору за його послуги, пункти відправлення та призначення вантажу. В своєму додатково наданому «Листі імпортера» від 04.09.2025 декларант також повідомляє, про наявність Заявки від 25.06.2025 до Договору від 27.02.2024 №27/02/24, та зазначає її серед додатків, однак до митного оформлення Заявку надано не було, однак суд не бере дане твердження з таких мотивів та підстав.
ТОВ «ДОК-АГРО» у складі документів, поданих для митного оформлення, надавало Заявку від 25.06.2025 до договору транспортно-експедиційних послуг № 27/02/24 від 27.02.2024р. 
З метою усунення можливих технічних розбіжностей та для додаткового підтвердження умов поставки ТОВ «ДОК-АГРО» повторно надало зазначену Заявку від 25.06.2025 до договору № 27/02/24 разом із поясненнями та додатковими документами від 04.09.2025 №04/09-1. 
Отже, висновок митного органу про ненадання Заявки від 25.06.2025р під час митного оформлення є помилковим і не ґрунтується на фактичних даних, а відповідно не може бути підставою для коригування митної вартості. 
В спірному рішенні вказано: «Надана до митного оформлення декларація країни відправлення від 28.06.2025 №296120250000002971 не містить інформації щодо Отримувача товару, окрім того наявна інформація щодо умов поставки INCOTERMS–FOB не містить інформації про місце призначення доставки товару. Також відсутня інформація щодо країни призначення та порту доставки. Вищезазначене унеможливлює однозначне співставлення відомостей щодо інформації про партію товару згідно декларації країни відправлення від 28.06.2025 №29612025000000297 та декларованої партії товару згідноМД№25UA204150002634U5».
Порядок заповнення митних декларацій країн-походження (експортних митних декларацій) врегульований законодавством Китайської Народної Республіки. Проходження товару через митний кордон Китайської Народної Республіки за експортними митними деклараціями є підтвердженням належного оформлення та заповнення граф даного документу з точки зору законодавства Китайської Народної Республіки. 
Суд наголошує, що ТОВ «ДОК- АГРО» не має способів та можливостей впливати процес заповнення органами Китайської Народної Республіки. експортних декларацій митними.
Однак, незважаючи на відсутність у декларації країни відправлення окремих реквізитів, зазначені в ній дані (номер декларації, дата, відправник, опис товару, кількість, вага, вартість тощо) у сукупності дозволяють однозначно співвіднести відповідну партію товару з тією, що декларується за митною декларацією №25UA204150002634U5. 
Крім цього, слід звернути увагу на той факт, що митна декларація країни відправлення не передбачена частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України, як документ, що підтверджує митну вартість. 
У зв`язку з викладеним, суд вважає зауваження митного органу необґрунтованим та таким, що не може бути підставою для невизнання заявлених відомостей у митній декларації №25UA204150002634U5. 
Суд також звертає увагу, що положеннями п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів. Відповідно, надана експедитором довідка про транспорті витрати №468027 від 14.05.2025 є допустимим доказом розміру таких витрат. 
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2 та 4 ч. 2 ст. 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у них відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 
2) другорядні: 
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 
в) на основі віднімання вартості; 
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 
ґ) резервний. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). 
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. 
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. 
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу. 
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. 
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. 
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу. 
Частинами 2-5 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи. 
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. 
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). 
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. 
10.04.2008 Законом України «Про ратифікацію Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі» було ратифіковано відповідний Протокол та задекларовано приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі. 
Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням ст. VII GATT «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування ст. VII GATT. 
Відповідно до п. 2 (а) - п. 2 (с) ст. VІІ GATT оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. 
Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту. 
Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити. 
Відповідно до додатку 1 до ст. VII GATT, формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар. 
Отже, аналіз ст. VII GATT дозволяє стверджувати, що для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні. 
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у графі 33 рішення про коригування «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» митний орган у даній графі вказує про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 МК України. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. 
Окрім того, поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. 
З рішень про коригування митної вартості товарів, що оскаржуються, вбачається, що відповідач обмежився виключно вказівкою на номери та дати митних декларацій, що були взяті ним за основу для визначення митної вартості товарів. 
Митним органом не враховано, що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Не доведення відповідачем ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити.
Також, враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2025/000205 від 04.09.2025 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів №UA204000/2025/000046/1 від 04.09.2025, які судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 
Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 4 844,80 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією від 12.11.2025 №4892.
Позивач також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у зв`язку із залученням перекладача.
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, складених іноземною мовою, що подавалися до митного оформлення та які є письмовими доказами у цій справі, суд керується приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України, згідно з якими розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №160/7049/19, які полягають у такому.
Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суду надано акт здачі-прийняття послуг №КІ-0000467 на суму 5 955,00 грн, платіжну інструкцію від 28.11.2025 №1479, рахунок-фактуру від 25.11.2025 №КІ-0000175.
Відповідно до акта здачі-прийняття послуг №КІ-0000467 виконавець ФОП ОСОБА_1 виконував послуги письмового перекладу з нотаріальним засвідченням з англійської, китайської, польської та російської мов на українську таких документів: проформи-інвойса від 22.05.2025, комерційного інвойса від 24.06.2025, комбінованого транспортного коносамента від 01.07.2025, банківського платіжного документа у формі swift від 28.05.2025 №300024769.110725 на суму 4 914,00 дол.США, копію митної декларації країни відправлення №370820250000382270 від 28.06.2025, накладної УВС №05053 від 27.08.2025; загальна вартість послуг становить 5 955,00 грн.
Відповідач у клопотанні заперечив про стягнення зазначених витрат, покликаючись на те, що вартість наданих послуг є явно завищеною та необґрунтованою.
Суд зазначає, що документи, перекладені з іноземних на українську мову, є письмовими доказами у справі. Однак з огляду на обсяг документів (п`ять аркушів), складність роботи (текст місить у значному обсязі числові дані, а SWIFT-повідомлення та декларація країни відправлення самі по собі мають чітко визначену та стандартизовану форму), та керуючись принципом співмірності цих витрат обсягу виконаної роботи, на користь позивача за рахунок відповідача належить стягнути витрати у розмірі 2000,00 грн.
Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати всього у сумі 6 844,80 грн.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару від 04.09.2025 №UA204000/2025/000046/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці від 04.09.2025 №UA204150/2025/000205.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати у розмірі 6 844 (шість тисяч вісімсот сорок чотири) гривень 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» (45516, Волинська область, село Кремеш, вулиця Локацька, будинок 2А, ідентифікаційний код юридичної особи 40955973).
Відповідач: Рівненська митниця (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 43958370).

Суддя Ф.А. Волдінер