Справа № 638/10913/26
Провадження № 3/638/2474/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року           м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Яковлевої В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за частиною 5 статті 126 та частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

18 травня 2026 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшли справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 № 638/6872/25 (провадження № 3/638/1792/26) та № 638/6875/25 (провадження № 3/638/1793/26) про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП та частиною 3 статті 130 КУпАП.
У справах про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 № 638/10914/26 (провадження № 3/638/2475/26) та № 638/10913/26 (провадження № 3/638/2474/26) про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 та частиною 3 статті 130 КУпАП відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 травня 2026 року, визначено суддю (суддя-доповідач) Яковлеву В.М.
Постановою Шевченківського районного суду міста Харкова від 08 червня 2026 року справи про адміністративні правопорушення № 638/10914/26 (провадження № 3/638/2475/26) та № 638/10913/26 (провадження № 3/638/2474/26) про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 та частиною 3 статті 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження. Об`єднаній справі присвоїно № 638/10913/26 (провадження № 3/638/2474/26).
Судом встановлено, що відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 656009 від 03 травня 2026 року, 03 травня 2026 року о 10 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Део Ланос номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортним засобом згідно постанови Шевченківського районного суду міста Харкова справа № 638/23063/24 від 22 січня 2025 року. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 656000 від 03 травня 2026 року, 03 травня 2026 року о 10 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Део Ланос номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер № 0172, тест 634, результат тесту – 2,45% проміле, з результатом тесту водій погодився. Правопорушення вчинено двічі протягом року.
Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Крім того, варто зазначити, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього співробітниками поліції були складені адміністративні протоколи, та, що справа про адміністративні правопорушення буде розглядатися Шевченківським районним судом міста Харкова, проте, не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомих йому судового проваджень, в яких він є особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 126, 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За таких обставин суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу .
Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за дії, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно законодавства України.
Згідно з п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015.
Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується наступними доказами: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №656009 від 03 травня 2026 року; 
довідкою Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 12 травня 2025 року;
постановою Дзержинського (нині Шевченківського) районного суду міста Харкова від 22 січня 2025 року по справі № 638/23063/24.
Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п. 2.1а ПДР України, у зв`язку із чим наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №656000 від 03 травня 2026 року; 
даними про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
довідкою Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 12 травня 2025 року;
постановами Шевченківського районного суду міста Харкова від 18 грудня 2025 року по справі № 638/22436/24, від 03 вересня 2025 року по справі № 638/12495/25.
Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п. 2.9а ПДР України, у зв`язку із чим наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку що провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, КУпАП, повністю доведена, права правопорушника судом не порушені.
Частиною 1 ст. 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не виявлено.
На підставі ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до довідки наявної в матеріалах справи Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Суд також враховує висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 04.09.2023 року у справі №702/301/20 щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами особу, яка на момент вчинення правопорушення не отримувала посвідчення водія.
Враховуючи вищевикладене, особу правопорушника, те, що він є працездатним, ступінь його вини, майновий стан, суд вважає, що ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП слід призначити покарання у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки останній не належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а за ч. 3 ст. 130 КУпАП слід призначити покарання у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, без конфіскації транспортного засобу. Остаточне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП слід призначити ОСОБА_1 в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, приєднавши додаткове стягнення. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 40-1, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в скоєнні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років; за ч. 3 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення призначити   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді штрафу на користь держави у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 3 (три) місяці.

Суддя В.М. Яковлева