ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1751/26 Справа № 175/15577/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцію за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності    ОСОБА_1 ,
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір 665,60 грн. на користь держави,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року встановлено, що 23 серпня 2025 року о 20 годині 40 хвилин по вул. Д. Мазура, біля буд. 100 у м.Краматорськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку газоаналізатора Драгер у водія ОСОБА_1 виявлено 1,40 % алкоголю.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України за що відповідальність передбачена за ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк звернення з цією апеляційною скаргою, оскільки справу було розглянуто без його участі, оскаржувану постанову отримав тільки 12.05.2026 року. Тому просив визнати причини пропуску строку оскарження поважними та скасувати постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 щодо ОСОБА_1 а провадження по адміністративній справі закрити відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що наявна відсутність підстав для зупинки має наслідком визнання безпідставності встановлення складу правопорушення та застосування адміністративного стягнення.
Вважає, що відеозапис який є в матеріалах справи про адміністративне правопорушення є не повним та не відображає повну та об?єктивну картину всіх дій працівників поліції, відсутня відеофіксація моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення. Долучений до справи відеофайл, яким зафіксовано зупинку транспортного засобу не містить даних про час зйомки.
Зуважує, що в розумінні ст. 266 КУпАП, якщо він був у нетрезвому стані за кермом авто, то працівники поліції повинні були відстронити його від керуванням цим автомобілем, але цього не сталося. Відсутні докази передання автомобіля іншій особі.
Вважає, що суд фактично розглянув цю справу без його участі. Своїми діями суд позбавив його можливості особисто захищати свої права, задавати питання іншим учасникам процесу, заявляти клопотання, участвувати у дослідженні доказів та користуватись іншими правами згідно вимог діючого законодавства.
Додатково звертає увагу суду, його захисником було подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку з його участю в іншому судовому засіданні у кримінальному провадженні. ОСОБА_1 вважає себе людиною юридично не обізнаною, тому не може себе самостійно захищати у судовому засіданні. Судом це не прийнято до уваги і тим самим було порушено його право на захист та доступу до правосуддя. ОСОБА_1 особисто бажав брати участь у розгляді цієї справи, на що неодноразово зазначав про це.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. 

Висновки суду:

Заслухавши ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи, її було розглянуто в суді 1-ї інстанції без участі ОСОБА_1 . Копію постанови судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 отримав тільки 12.05.2026 р., а 19 травня 2026 року ним було подано апеляційну скаргу. Із врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження було пропущено з поважних причин і цей строк підлягає поновленню.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що 23 серпня 2025 року о 20 годині 40 хвилин по вул. Д. Мазура, біля буд. 100 у м. Краматорськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку газоаналізатора Драгер у водія ОСОБА_1 виявлено 1,40 % алкоголю.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України за що відповідальність передбачена за ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності наполягає, що винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №089786 від 23 серпня 2025 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом працівника поліції від 23 серпня 2025 року; висновком газоаналізатора Драгер №7510 та актом огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено 1,40% алкоголю; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції та іншими матеріалами у їх сукупності.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 23 серпня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Суд також враховує, що ОСОБА_1 не заперечує факт того, що огляд на стан сп`яніння був проведений поліцейським після того, як було зупинено автомобіль під керуванням апелянта.
Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.
На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.
Доводи апелянта, що наданий відеозапис не містить дати та часу події, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. 
Так, долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на камері в електронному вигляді у виді файлу.
Записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.
Вищевказана позиція суду знаходить своє відображення, зокрема і у постанові Верховного Суду (справа № 751/6069/19; провадження: № 51-1704км20 від 10.09.2020).
Хоча відеозапис і не містить даних про подальше відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, такі обставини ніяким чином не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з Акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківки чеку з технічного засобу, його огляд на місці зупинки був проведений «Alcotester 7510».
Матеріалами справи підтверджено, що працівниками поліції з дотриманням вищезазначених вимог Інструкцій проведений огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» за добровільною згодою ОСОБА_1 із застосуванням засобів відеофіксації, за результатами проведення якого зафіксований показник 1,40 проміле, про що складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. З таким результатом ОСОБА_1 погодився, про що поставив підпис у відповідній графі в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Дійсно, розгляд справи в суді 1-ї інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 . Проте, приписи КУпАП не вимагають обов`язкової участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справ цієї категорії. Суддя розглянув справу на підставі письмових матеріалів, долучених до справи. ОСОБА_1 прийняв участь в апеляційному перегляді справи. Проте, будь-яких нових доказів ним не надано. Тому апеляційний суд вирішує справи на підставі тих же документів, що і суд 1-ї інстанції із врахуванням пояснень ОСОБА_1 . З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що фактично право апелянта на захист при розгляді справи порушено не було.
Тож, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк апелянту ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 рокущодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин