Справа № 683/1311/26
2/683/1204/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1311/26, 2/683/1204/2026 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 17 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» (далі – ТОВ «ЗАЙМЕР»), яке на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства №13/09/2023 від 13 вересня 2023 року змінило назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», та ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №237276, за умовами якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 3000 грн. на строком на 14 днів, тобто до 30 червня 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1825% річних від суми кредиту в розрахунку 5% на добу. 
За умовами додаткової угоди №2 від 10 липня 2023 року сторони домовились про продовження строку дії договору на термін 13 днів, тобто по 20 липня 2023 року. 
На виконання умов договору кредиту ОСОБА_1 27.06.2023 та 10.07.2023 здійснила два платежі на загальну суму 3450 грн., які були зараховані позивачем на повне погашення нарахованих відсотків за період з 17.06.2023 по 10.07.2023. 
З моменту пролонгації договору 10 липня 2023 року і до дня звернення до суду з позовом, ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості по кредиту, у зв`язку із чим станом на 27 квітня 2026 року виникла заборгованість в розмірі 10350 грн., з яких: 3000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 7350 грн. – заборгованість за процентами. 
У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 10350 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 2662,40 грн. сплаченого судового збору. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання позивач ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, свого представника не направив, у позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи у відсутності представника, заперечення проти ухвалення заочного рішення відсутні. 
Відповідачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив не подавала. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 17 червня 2023 року між ТОВ «ЗАЙМЕР», яке на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства №13/09/2023 від 13 вересня 2023 року змінило назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту №237276, за умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надало відповідачці кредит у розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.1, 1.4 кредитного договору). 
У пункті 1.2 кредитного договору сторони визначили, що кредит надається строком на 14 днів, тобто до 30 червня 2023 року; строк дії договору 14 днів, але в будь-яком випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. 
За користування кредитом ОСОБА_1 зобов`язалась сплачувати товариству 1825% річних від суми кредиту в розрахунку 5% на добу, тип процентної ставки – фіксована і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника (п.1.3 договору). 
ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «CL6007», а ТОВ «ЗАЙМЕР» через надавача платіжних послуг ТОВ «ПрофітГід» 17 червня 2023 року о 12:38:01 перерахувало суму кредиту в розмірі 3000 грн. на вказану відповідачкою платіжну картку № НОМЕР_1 . 
За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260511/70139-БТ від 15 травня 2026 року, наданою на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 17 червня 2023 року було зараховано 3000 грн.
10 липня 2023 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №237276 від 17 червня 2023 року, за умовами якої сторони погодили продовжити строк дії договору про надання фінансового кредиту №237276 від 17 червня 2023 року на термін 13 днів (включаючи 0 днів прострочення). Строк дії договору №237276 від 17 червня 2023 року сторони визначили до 20 липня 2023 року. У зв`язку із продовженням строку дії договору сторони змінили також умови Графіку розрахунків. Усі інші положення договору №237276 від 17 червня 2023 року залишились без змін. 
ОСОБА_1 підписала додаткову угоду шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «CL6007». 
Із розрахунку заборгованості за договором кредиту вбачається, що за період з 17 червня 2023 року по 10 липня 2023 року ОСОБА_1 сплатила нараховані за цей період проценти за користування кредитом в розмірі 3450 грн., після чого будь-яких платежів не вносила. 
Із надано позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27 квітня 2026 року розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 10350 грн., із яких 3000 грн. – заборгованість по кредиту, 7350 грн. – заборгованість за процентами. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)
правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує,що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до
спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Надані позивачем та досліджені судом письмові докази вказують на те, що 17 червня 2023 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ЗАЙМЕР» в електронній формі договір кредиту, за умовами якого вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідачки грошові кошти у розмірі 3000 грн., а відповідачка зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. 
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 не виконала своїх обов`язків за договором кредиту, а тому з неї на користь ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» (до зміни назви – ТОВ «ЗАЙМЕР») слід стягнути борг за цим договором. 
Оскільки ОСОБА_1 отримані кошти у визначений договором строк не повернула, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені
належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі кредиту, підлягають задоволенню і з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 3000 грн. за договором кредиту №237276 від 17 червня 2023 року. 
Що стосується розміру процентів за користування грошовими коштами за вказаним договором кредиту, то суд зважає на наступне. 
Як вбачається із наданих суду розрахунків, заборгованість по процентах за кредитним договором №237276 від 17 червня 2023 року становить 7350 грн. Вказана заборгованість нарахована за період з 11 липня 2023 року по 28 серпня 2023 року включно. 
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила правову позицію, згідно якої надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. 
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися лише в межах строку кредитування.
Як встановлено судом, строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту №237276 від 17 червня 2023 року був погоджений сторонами та становив 14 днів, тобто до 30 червня 2023 року. 
Пунктом 4.3.3 договору про надання фінансового кредиту №237276 від 17 червня 2023 року сторони передбачили, що позичальник має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.
За період з 17 червня 2023 року по 10 липня 2023 року ОСОБА_1 сплатила усі нараховані за цей період проценти за користування кредитом в розмірі 3450 грн., після чого сторони 10 липня 2023 року уклали додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №237276 від 17 червня 2023 року, за умовами якої погодили продовжити строк дії договору про надання фінансового кредиту №237276 від 17 червня 2023 року на термін 13 днів (включаючи 0 днів прострочення) та визначили строк дії договору №237276 від 17 червня 2023 року до 20 липня 2023 року включно. Інші умови договору кредиту залишились незмінними.
Доказів того, що ОСОБА_1 після 20 липня 2023 року ініціювала продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять.
Зі змісту укладеного між сторонами договору та додаткової угоди до нього вбачається, що кредит надано на строк до 20 липня 2023 року включно (строк кредитування).
Отже, позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії, у позикодавця

відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Отже, розмір процентів відповідно до умов договору (з урахуванням додаткової угоди від
10.07.2023), який підлягає стягненню з відповідачки, становить 1500 грн. за період з 11 липня 2023 року по 20 липня 2023 року, виходячи з розрахунку: 3000 грн. (тіло кредиту) х 5% (відсоткова ставка в день) х 10 днів (строк кредитування).
Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом після 20 липня 2023 року, тобто поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» слід стягнути 4500 грн. заборгованості за договором кредиту №237276 від 17 червня 2023 року, з яких: 3000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1500 грн. – заборгованість за процентами. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 10350 грн., а задоволено на суму 4500 грн., тобто на 43,5% (4500 х 100 : 10350). 
За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1158,14 грн. (2662,40 грн. х 43,5%) судового збору. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №237276 від 17 червня 2023 року в розмірі 4500 грн., з яких: 3000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1500 грн. – заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» 1158,14 грн. судового збору. 
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ», місцезнаходження: вул. Кирилівська, 1-3 А, секція С, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ 42146903.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 

Текст рішення складено 08 червня 2026 року.

Суддя: