ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року	справа № 380/6155/26	

Львівській окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача -Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача -Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", ОСОБА_1 ;
-Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 . 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідачем відмовлено у призначенні пенсії позивачу за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 р. (далі - Закон №796-XII), оскільки документально не підтверджено 4-х років постійного проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю за станом на 01.01.1993. Позивачем надано всі необхідні документи для підтвердження періодів роботи та проживання на території гарантованого добровільного відселення, а дії відповідача у цій справі стосовно відмови у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону №796-XII зі зниженням пенсійного віку носять протиправний характер. Позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою від 06.04.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.
На адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву(вх.№33219 від 22.04.2026) в якому проти позову заперечив. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення № 092950022413 від 18.02.2026 року прийнято у повній відповідності до чинного законодавства. Нормами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чітко визначено, що право на зниження пенсійного віку для осіб, які проживали або працювали в зоні посиленого радіологічного контролю, виникає лише за умови, що станом на 1 січня 1993 року вони прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 документально підтверджено лише 3 роки 6 місяців 25 днів такого проживання, що є недостатнім для застосування пільгових умов. Крім того, позивачкою не надано доказів перебування у вказаній зоні в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 року для отримання права на початкову величину зниження віку. Зазначена правова позиція щодо обов`язкового 4-річного цензу узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, зокрема постановами від 06.02.2018 у справі № 556/1153/17 та від 11.04.2018 у справі № 565/1829/17. Оскільки територіальний орган Пенсійного фонду не має права відступати від імперативних законодавчих вимог, просимо суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Від третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на адресу суду надійшли пояснення (вх.№32960від 21.04.2026). В обґрунтування вказує, що оскаржуване рішення відповідача є законним, а позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку потерпілим особам виникає за обов`язкової умови їх постійного проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року тривалістю не менше 4 років. Матеріалами справи та довідкою від 12.03.2026 № 143 підтверджено, що у зв`язку з вибуттям позивачки на навчання у період з 23.08.1989 по 05.10.1992, її період проживання у зазначеній зоні перервався та загалом станом на 01.01.1993 склав лише 3 роки 6 місяців 25 днів. Оскільки навчання у місцевості, яка не віднесена до радіоактивно забруднених зон, не може бути зараховано до пільгового стажу, позивачка не набула права на зниження пенсійного віку, що повністю узгоджується із висновками Верховного Суду у справах № 500/2422/23 та № 460/23707/22. Крім того, позовна вимога в частині зобов`язання пенсійного органу саме призначити пенсію є безпідставною та передчасною, оскільки визначення права на пенсійне забезпечення та безпосередній обрахунок стажу належать до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, і суд не може перебирати на себе вказані дискреційні повноваження, що підтверджується сталою судовою практикою. З огляду на викладене, Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області повністю підтримує правову позицію відповідача та просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , страховий стаж становить 36 років 01 місяць 27 днів. На дату звернення із заявою (11.02.2026 р.) її вік становив 55 років 2 місяці 15 днів.
Позивачка має посвідчення громадянки, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. (Категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане 25.11.1993 року.
Згідно з довідкою Снятинської міської ради від 12.03.2026 р. № 143, позивачка проживала в с. Стецева (зона IV категорії): з 26.11.1970 р. по 23.08.1989 р., після чого вибула на навчання. Знову зареєстрована та проживає за вказаною адресою з 05.10.1992 року.
За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуло ГУ ПФУ у Львівській області та прийняло рішення № 092950022413 від 18.02.2026 року про відмову, оскільки станом на 01.01.1993 р. період проживання в зоні забруднення склав менше 4 років (а саме — 3 роки 6 місяців 25 днів, рахуючи з дати аварії 26.04.1986 р. до вибуття на навчання 23.08.1989 р. та з моменту повернення 05.10.1992 р. до 01.01.1993 р.).
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керується таким.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.3 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з ч.3 ст.4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст.5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.
Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).
Виходячи зі змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.
За умовами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.
Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років, та, відповідно, необхідний стаж.
Зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846.
У підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 наведено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, а саме:
- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;
посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Судом встановлено, що позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4-ї категорії серії НОМЕР_1 видане 25.11.1993.
Для отримання права на пільгу призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (зменшення необхідного стажу) суд має встановити факт проживання позивачки з 26.04.1986 по 01.01.1993 не менше 4 років.
При виконанні цієї умови, у разі проживання особи з 26.04.1986 по 31.07.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю виникає право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки, а в разі проживання до 01.01.1993 не менше 4 років - наявне право на пільгу щодо зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання/роботи).
Матеріалами справи, зокрема довідкою органу місцевого самоврядування, підтверджується, що з 23.08.1989 р. по 05.10.1992 р. позивачка вибула з території с. Стецева на навчання в інше місто (яке не належить до зон радіоактивного забруднення).
Верховний Суд у постановах від 11.03.2024 р. у справі № 500/2422/23 та від 19.09.2024 р. у справі № 460/23707/22 вказав, що виникнення права на зниження пенсійного віку пов`язане із фактом постійного фізичного перебування особи під тривалим впливом радіації. Період навчання чи служби за межами зони забруднення перериває цей строк і не може бути зарахований до пільгового проміжку часу.
За таких умов чистий період проживання ОСОБА_1 у радіоактивній зоні в проміжку між 26.04.1986 р. та 01.01.1993 р. становить:
з 26.04.1986 р. по 23.08.1989 р. — 3 роки 3 місяці 27 днів;
з 05.10.1992 р. по 01.01.1993 р. — 2 місяці 28 днів.
Загальний підсумковий період: 3 роки 6 місяців 25 днів.
Позивачка не досягла передбаченого законом 4-річного критерію проживання станом на 01.01.1993 року. Доказів проживання чи навчання в зоні забруднення у період з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р. (що дало б право на автоматичну початкову величину зниження віку) суду не надано.
Посилання позивачки на листи Міністерства соціальної політики України суд відхиляє, оскільки листи органів виконавчої влади мають лише інформаційний характер і не є нормативно-правовими актами, які можуть змінювати імперативні норми закону.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на це, відповідач, діючи в межах повноважень та на підставі закону, обґрунтовано прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням віку. Оскільки первісна вимога є безпідставною, похідна вимога про зобов`язання призначити пенсію також не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея 10, 79016, ЄДРПОУ 13814885), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ( м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців 15, 79018, ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.
  Суддя	  Грень Наталія Михайлівна