Справа № 420/40659/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з травня 2025 року по серпень 2025 року; 
- визнати протиправною бездіяльність військової щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з пропуском терміну виплати грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове забезпечення за період з травня 2025 року по серпень 2025 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з пропуском терміну виплати грошового забезпечення.
- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач з 24.04.2024 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . За наказом відповідача від 03.10.2025 р. № 284 позивач вибув до нового місця служби, а саме - військової частини НОМЕР_2 . Згідно цього документу, щорічна основна відпустка за 2023-2024 роки позивачу не надавалась, а за 2025 рік - використано 15 діб, відпустка за сімейними обставинами за 2025 рік позивачу не надавалась, грошову допомогу на оздоровлення, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не отримував. Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , відповідач не провів розрахунок щодо виплати грошового забезпечення в період з травня 2025 року по серпень 2025 року. Крім того, вказує, що 12.11.2024 р. одержав вибухову травму, відрив п`яткової кістки, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої пекторальної ділянки правого стегна, правої кисті, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 №197/0027 від 29.11.2024 р. Травма отримана при виконанні завдань із захисту Батьківщини. На звернення позивача від 15.09.2025 р. та 28.10.2025 р., відповідач 03.11.2025 р. повідомив, що оскільки позивач перебував на довгостроковому лікуванні, то його вивели в розпорядження наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2025 р. №53-РС і йому почало виплачуватись грошове забезпечення як оклад за військовим званням і нарахування за вислугу років. Вважає, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 полягає у тому, що всупереч вимогам законодавства та порушення його конституційних прав позивачу не виплачено грошове забезпечення в період з травня 2025 року по серпень 2025 року посилаючись на те, що його "вивели в розпорядження наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2025 р. №53-РС і йому почало виплачуватись грошове забезпечення як оклад за військовим званням і нарахування за вислугу років". Зазначає, що оскільки військова частина НОМЕР_1 не здійснила належне нарахування і виплату грошового забезпечення позивачу, остання має нарахувати та йому виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, розмір якого визначається військовою частиною НОМЕР_1 . Також вважає, що за весь цей час через протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у позивача були емоційні страждання: стрес, тривога, роздратування та емоційне виснаження, спричинені відсутністю коштів на поточні витрати (на лікування, комунальні послуги, харчування). Крім того, позивач почував себе приниженим військовою частиною НОМЕР_1 , оскільки отримав вибухову травму під час виконання військових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини, але це не було враховано. Відчуття безпорадності та приниження, коли доводиться позичати гроші або звертатися за допомогою до родичів, пояснюючи ситуацію з невиплатою військовою частиною НОМЕР_3 всіх належних грошових коштів в день звільнення, спричинило йому душевні страждання. Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 09.12.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
16.12.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що з 04.05.2024 р. загальний час збереження військовослужбовцю щомісячного грошового забезпечення за період безперервного перебування в лікарняних закладах та у відпустці для лікування в межах України та за кордоном не може перевищувати 12 місяців поспіль, відповідно до Закону України № 3621-IX від 21.03.2024, яким внесені зміни до Закону № 2011. Так, з довідки про обставини травми від 29.11.2024 р. №197/0027, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , травма позивачем отримана 12.11.2024 р. при виконанні завдань із захисту Батьківщини. Згідно довідки військово-лікарської комісії № 2025-0707-0950-3787-3 від 07.07.2025 р. позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів. Тобто, 4 місяця для нарахування щомісячного грошового забезпечення закінчилися в березні 2025 року та постанови ВЛК про продовження лікування позивачем до військової частини не надавалося. У разі відсутності висновку ВЛК про продовження перебування в лікарняних закладах виплата щомісячного грошового забезпечення не здійснюється до отримання відповідного висновку та прийняття рішення (видання наказу) командиром військової частини про продовження перебування на лікуванні або до прибуття військовослужбовця у військову частину після закінчення лікування (відпустки для лікування). Продовження лікування військовослужбовця в лікарняних закладах понад 4 місяці здійснюється на підставі відповідної постанови ВЛК та наказу командира військової частини. Ці документи щоразу (не рідше, ніж раз на 4 місяці) підтверджують право на лікування в лікарняних закладах на визначений період, але не більше, ніж 12 місяців поспіль. Більше того, військовою частиною НОМЕР_1 згідно довідки про доходи позивача від 14.12.2025 р. № 191/6969 в червні 2025 року йому виплачувалося щомісячне грошове забезпечення за травень та квітень 2025 року в сумі - 46697,16 грн. та в липні 2025 року за червень 2025 року в сумі - 17614,16 грн. Також, позивачу виплачена додаткова грошова допомога за поранення за весь час перебування на лікуванні: в грудні 2024 року виплата 100000 грн. пораненим в сумі - 60000 грн.; в травні 2025 року виплата 100000 грн. пораненим (за період з 21.02.2025 р. по 13.03.2025 р.) в сумі - 70506,91 грн.; в червні 2025 року виплата 100000 грн. пораненим (за період 14.03.2025 р. по 11.04.2025 р. та з 12.04.2025 р. - 09.05.2025 р.) в сумі - 187096,78 грн.; в липні 2025 року виплата 100000 грн. пораненим (за період 01.12.2024 р. - 19.12.2024 р.; 20.12.2024 р. - 25.12.2024 р.; 26.12.2024 р. - 12.01.2025 р.; 13.01.2025 р. - 22.01.2025 р.; 23.01.2025 р. - 19.02.2025 р.; 14.05.2025 - 10.06.2025 р.) в сумі 359254,99 грн.; в серпні 2025 року виплата 100000 грн. пораненим (за період 11.06.2025 р. - 08.08.2025 р.) в сумі - 92473,12 грн.; в серпні 2025 року виплата 100000 грн. пораненим (за період 09.07.2025 р. - 05.08.2025 р.) в сумі - 90322,57 грн. Наголошує, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Разом з цим, матеріали адміністративної справи не містять доказів, які свідчили б про душевні страждання позивача, які полягають в негативних емоціях та підтвердження причинного зв`язку і завданням позивачеві від цього моральної шкоди.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що матрос ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 24.04.2024 р., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2024 р. № 191/5951. 
Згідно з довідкою від 29.11.2024 р. № 197/0027 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_1 12.11.2024 р одержав ВТ, відрив п`яткової кістки, ВОСП правого стегна, правої кисті за обставин: травмування отримано 12.11.2024 р. приблизно о 19:45 в районі населеного пункту Константинопольське Донецької області внаслідок ворожого обстрілу в службовий час, під час виконання службових обов`язків, не пов`язано з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час травмування матрос ОСОБА_1 перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом). Під час виконання службових обов`язків та бойового завдання з відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України знаходився на бойовій позиції. Внаслідок ворожого обстрілу отримав ВТ, відрив п`яткової кістки, ВОСП правого стегна правої кисті. Після надання медичної допомоги евакуйований до військової частини НОМЕР_1 . Травма отримана при виконанні завдань з захисту Батьківщини.
Матеріали справи містять копії медичних документів на підтвердження проходження лікування позивачем з 13.11.2024 р. по 17.11.2024 р., 18.11.2024 р. по 19.12.2024 р., з 19.12.2024 р. по 25.12.2024 р.
За довідкою військово-лікарської комісії від 21.01.2025 р. № 1920, позивачу 21.01.2025 р. проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ГВКГ" та встановлено наступний діагноз: Y:36.2 Стан після вибухової травми важкого ступеня (12.11.2024 р.): вогнепальне сліпе осколкове не проникаюче поранення грудей; вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого передпліччя та н/з лівого стегна, вогнепальне поранення лівої стопи з вогнепальним уламковим переломом п`яткової кістки з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин, лікований оперативно: ПХО вогнепальних ран; АЗФ гомілка-стопа зліва (13.11.2024), ПХО ран нижніх кінцівок, постановка ВАК на ліву стопу (19.11.2024), ПХО ран нижніх кінцівок, заміна ВАК на ліву стопу (22.11.2024), ПХО ран нижніх кінцівок, заміна ВАК на ліву стопу (27.11.2024), ПХО ран нижніх кінцівок, постановка ВАК на ліву стопу (02.12.2024), ПХО вогнепальних ран нижніх кінцівок, демонтаж ВАК лівої стопи, ушивання рани (06.12.2024 р.). Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми № 191/6627 від 29.11.2024 р. видана командиром в/ч НОМЕР_1 ). Травма тяжка. За результатами медичного огляду встановлено, що на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
За довідкою про доходи, виданою військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2025 р. № 191/2678, позивачу за період з вересня 2024 року по квітень 2025 року нараховано наступне грошове забезпечення: вересень 2024 року - 25009,35 грн.; вересень 2024 року - 29032,26 грн.; жовтень 2024 pоку - 25009,35 грн.; жовтень 2024 pоку - 30000 грн.; листопад 2024 року - 25009,35 грн.; листопад 2024 року -30000 грн.; грудень 2024 року - 25009,35 грн., грудень 2024 року - 33333,33 грн.; грудень 2024 року - 2000 грн.; грудень 2024 року - 60000 грн.; грудень 2024 року - 24879,15 грн.; січень 2025 року - 25133,50 грн.; лютий 2025 року - 24879,15 грн.; березень 2025 року - 24879,15 грн.; квітень 2025 року - 24879,15 грн. Нараховані кошти перераховано на карту ОСОБА_1 у ПриватБанку, 15.11.2024 р. повернено банку 29550 грн., на 29.04.2025 р. ці кошти знаходяться на депоненті. 
Листом від 11.06.2025 р. № 182/7575 відповідач на звернення позивача від 24.02.2025 р. № ОН-18510253 стосовно невиплати додаткової винагороди у зв`язку з отриманням поранення за грудень-січень 2025 року, повідомив, що йому буде здійснено нарахування додаткової винагороди за час перебування на лікуванні за період з 01.12.2024 р. по 19.02.2025 р. та перераховано на картковий рахунок до кінця червня 2025 року. 
Листом від 11.06.2025 р. № 182/7600 відповідач на звернення позивача № БО-18637266 стосовно невиплати додаткової винагороди у зв`язку з отриманням пораненням та перебуванням на довготривалому лікуванні повідомив, що на підставі наданих документів до військової частини НОМЕР_1 , які підтверджують перебування на лікуванні, здійснено нарахування додаткової винагороди з 13.11.2024 р. по 30.11.2024 р. в сумі 60000 грн. та зараховано на картковий рахунок 27.12.2024 р. (підстава Додаток №4 до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 2205 від 23.12.2024 р.) Для виплати додаткової винагороди за інші періоди у військовій частині НОМЕР_1 відсутні підстави. Таким чином, всі суми додаткової винагороди, що підлягають виплаті за поранення та перебуванням на довготривалому лікуванні, зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 .
За довідкою військово-лікарської комісії від 07.07.2025 р. № 2025-0707-0950-3787 позивачу 07.07.2025 р. проведено медичний огляд ВЛК Гарнізонною ВЛК № 1 "Національний військово-медичний клінічний центр "Головний військовий клінічний госпіталь", яким позивачу встановлено наступний діагноз: Y36.2 - наслідки МВТ (12.11.2024): вогнепальних осколкових поранень грудної клітки, лівого передпліччя, лівого стегна, лівої стопи, лікованих стапними хірургічними обробками, з масивним дефектом м`яких тканин, вогнепальним уламковим переломом лівої п`яткової кістки з кістковим дефектом, лікованими оперативно (13.11.2024 р.монтаж стержневого АЗФ на ліву нижню кінцівку по типу "гомілка-стопа"; 04.2025 демонтаж стержневого АЗФ з лівої нижньої кінцівки), у вигляді незміцнілої кісткової мозолі з дефектом, норицею післяопераційної рани, больовим синдромом при тимчасовому порушенні функції. Поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 р. №370): Травма відноситься до тяжких. На підставі ст.81 графи ІІ розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
Листом від 16.07.2025 р. № 182/9408 відповідач на звернення позивача від 14.07.2025 р. № 181/2311/О/742 стосовно невиплати додаткової винагороди у зв`язку з отриманням пораненням та перебуванням на довготривалому лікуванні повідомив, що на підставі наданих документів до військової частини НОМЕР_1 , які підтверджують перебування на лікуванні, здійснено нарахування додаткової винагороди з 21.02.2025 р. по 13.03.2025 р. в сумі 70506,91 грн. та зараховано на картковий рахунок 21.05.2025 р. (підстава - Додаток №4 до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1380 від 07.05.2024 р.) На підставі наданих документів до військової частини НОМЕР_1 , які підтверджують перебування на лікуванні, протягом липня 2025 року буде здійснено нарахування додаткової винагороди з 01.12.2024 р. по 19.02.2025 р. та за період з 14.05.2025 р. по 10.06.2025 р. (підстава - Додаток №4 до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2044 від 08.07.2025 р. Таким чином, всі суми додаткової винагороди, що підлягають виплаті за поранення та перебуванням на довготривалому лікуванні, будуть зараховані на картковий рахунок позивача військовою частиною НОМЕР_1 протягом липня 2025 року. Для нарахування додаткової винагороди на період воєнного стану в розмірі 100 000 гривень за інші періоди у військовій частині НОМЕР_1 відсутні підстави. 
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 21.08.2025 р. № 2025-0821-1338-1336-7 позивачу 21.08.2025 р. проведено медичний огляд ВЛК Гарнізонною ВЛК № 1 "Національний військово-медичний клінічний центр "Головний військовий клінічний госпіталь", яким позивачу встановлено наступний діагноз: Y36.2 - наслідки мінно-вибухової травми (12.11.2024) з ВОСП (не проникаюче) м`яких тканин грудей, лівого передпліччя, н/з лівого стегна, лівої стопи з вогнепальним уламковим переломом п`яткової кістки з масивним дефектом м`яких та кісткової тканини, ліковані оперативно (13.11.2024 р.- РЧП вогнепальних ран; АЗФ гомілка-стопа зліва, 19.11.2024 р.- ПХО ран нижніх кінцівок, постановка ВАК на ліву стопу, 22.11.2024 - ПХО ран нижніх кінцівок, заміна ВАК на ліву стопу, 27.11.2024- ПХО ран нижніх кінцівок, заміна ВАК на ліву стопу, 02.12.2024 р. ПХО ран нижніх кінцівок, постановка ВАК на ліву стопу, 06.12.2024 ПХО вогнепальних ран нижніх кінцівок, демонтаж ВАК лівої стопи, ушивання рани) у вигляді невірноконсололідованого перелому зі зміцнілою кістковою мозолю лівої п`яткової кістки з її дефектом, стійкою змішаною комбінованою контрактурою суглобів лівої стопи при помірному порушенні функцій. Поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 р. №370): Травма відноситься до тяжких. На підставі статті 786, 13в графи ІІ Розкладу хвороб позивач визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.10.2025 р. № 284 матроса ОСОБА_1 , колишнього водія відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , призначеного розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 21.09.2025 р. №288 на посаду оператором безпілотних літальних апаратів відділення перехоплювачів безпілотних літальних апаратів взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів Військової частина НОМЕР_2 , вважати таким, що з 03.10.2025 р. вибув до нового місця служби. З 03.10.2025 р. виключено зі списків особового складу частини, зняти з усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення зі сніданку 20.02.2025 р. (в ТГр "Вугледар"). Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалась. Щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалась. Щорічна основна відпустка за 2025 рік використана у кількості 15 (п`ятнадцять) діб. Відпустка за сімейними обставинами за 2025 рік не надавалась. Грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік не отримував. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260, за 2025 рік не виплачена. Вислуга років Збройних Силах України станом на 03.10.2025 р. становить календарна 02 роки, 02 місяці, 08 діб; пільгова 00 років, 00 місяців, 00 діб; загальна 02 роки, 02 місяці, 08 діб. Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 не перебував.
Листом від 03.11.2025 р. № 182/13835 відповідач нa виконання доручень командира військової частини НОМЕР_4 №О-8076 від 16.09.2025 р. і за №О-9322/1 від 31.10.2025 р., за фактами звернень позивача від 15.09.2025 р. №ОН-19254526 і від 28.10.2025 р. №ОН19254526/2 щодо не виплати грошового забезпечення в період з травня по серпень 2025 року, повідомив позивача про те, що оскільки ОСОБА_1 перебував на довгостроковому лікуванні, то його виведено в розпорядження наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2025 р. №53-РС і позивачу почало виплачуватись грошове забезпечення як оклад за військовим званням і нарахування за вислугу років. Однак перебуваючи на лікуванні/відпустці за станом здоров`я, пов`язану з військовою службою, військовослужбовець може отримувати додаткову винагороду у розмірі 100000 грн/міс, виплата здійснюється за весь період лікування, але не більше ніж 12 місяців поспіль. За інформацією від фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , і на підставі рапортів командування, позивачу нараховано відповідні кошти за період лікування/відпустки за станом здоров`я.
Згідно довідки про доходи матроса ОСОБА_1 від 14.12.2025 р. № 191/6969, виданої військової частиною НОМЕР_1 , позивачу за період з травня 2024 року по жовтень 2025 р. нараховано та виплачено наступне грошове забезпечення: травень 2024 року - 5448,01 грн. - грошове забезпечення в травні 2024 року за квітень 2024 року; травень 2024 року - 7000 грн. - винагорода 30000 грн. за квітень 2024 року; червень 2024 року - 23348,58 грн. - грошове забезпечення в червні 2024 року за травень 2024 року; червень 2024 року - 26129,03 грн. - винагорода 30000 грн. в червні 2024 року за травень 2024 року; червень 2024 року - 6451,61 грн. - винагорода 100000 грн. за травень 2024 року; липень 2024 року - 23348,58 грн. - грошове забезпечення в липні 2024 року за червень 2024 року; липень 2024 року - 16000 грн. - винагорода 30000 грн. в липні за червень 2024 року; липень 2024 року - винагорода 50000 грн. в липні 2024 року за червень 2024 року; серпень 2024 року - 23447,33 грн. - грошове забезпечення в серпні 2024 року за липень 2024 року; серпень 2024 року - 27096,77 грн.- винагорода 30000 грн. серпні 2024 року за липень 2024 року; серпень 2024 року - 4838,70 грн. - винагорода 50000 грн. в серпні 2024 року за липень 2024 року; вересень 2024 року - 25009 грн. - грошове забезпечення в вересні 2024 року за серпень 2024 року; вересень 2024 року - 29032,26 грн. - винагорода 30000 грн. в вересні 2024 року за серпень 2024 року; жовтень 2024 року - 25009,35 грн. - грошове забезпечення у жовтні 2024 року за вересень 2024 року; жовтень 2024 року - 30000 грн. - винагорода 30000 грн. в жовтні 2024 року за вересень 2024 року; листопад 2024 року - 25009,35 грн. - грошове забезпечення у листопаді 2024 року за жовтень 2024 року; листопад 2024 року - 30000 грн. - винагорода 30000 грн. в листопаді 2024 року за жовтень 2024 року; грудень 2024 року - 25009,35 грн. - грошове забезпечення у грудні 2024 року за листопад 2024 року; грудень 2024 року - 2000 грн. - винагорода 30000 грн. в грудні 2024 року за листопад 2024 року; грудень 2024 року - 60000 грн. - виплата 100000 грн. пораненим; грудень 2024 року - 24879,15 грн. - грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік; січень 2025 року - 25133,50 грн. - грошове забезпечення в січні 2025 року за грудень 2025 року; лютий 2025 року - 24879,15 грн. - грошове забезпечення в лютому2025 року за січень 2025 року; березень 2025 року - 24879,15 грн. - грошове забезпечення в березні 2025 року за лютий 2025 року; квітень 2025 року - 24879,15 грн. - грошове забезпечення в квітні 2025 року за березень 2025 року; травень 2025 року - 3061,14 грн. - грошове забезпечення в травні 2025 року за квітень 2025 року; травень 2025 року - 70506,91 грн. - виплата 100000 грн. пораненим (21.02.2025 р. по 13.03.2025р.); червень 2025 року - грошове забезпечення в червні 2025 року за травень 2025 року; червень 2025 року - 187096,78 грн. - виплата 100000 грн. пораненим (14.03.2025 р. по 11.04.2025 р.; 12.04.2025 р. по 09.05.2025 р.); липень 2025 року - 17614,16 грн. - грошове забезпечення в липні 2025 року за червень 2025 року; липень 2025 року - 359254,99 грн. - виплата 100000 грн. пораненим (01.12.2024 р. - 19.12.2024 р.; 20.12.2024 р. - 25.12.2024 р., 26.12.2024 р. - 12.01.2025 р.; 13.01.2025 р. - 22.01.2025 р., 23.01.2025 р. - 19.02.2025 р., 14.05.2025 р. - 10.06.2025 р.); серпень 2025 року 662,50 грн. - грошове забезпечення в серпні 2025 року за липень 2025 року; серпень 2025 року - 92473,12 грн. - виплата 100000 грн. пораненим (11.06.2025 р. по 08.08.2025 р.); серпень 2025 року - 90322,58 грн. - виплата 100000 грн. пораненим (09.07.2025 р. по 05.08.2025 р.); вересень 2025 року - 619,76 грн. - грошове забезпечення в вересні 2025 року за серпень 2025 року; жовтень 2025 року - 662,50 грн. - грошове забезпечення в жовтні 2025 року за вересень 2025 року.
Вважаючи бездіяльність відповідача не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період з травня 2025 року по серпень 2025 року протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно ст.1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За ч.2 ст.1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1 ст.9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 8 зазначеної постанови установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку № 260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).
У пункті 8 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває станом на час розгляду справи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 р. прийнята постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168.
У пункті 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Також пункт 1 Постанови № 168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.
Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Тобто, норми Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Водночас суд наголошує, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, то застосування норм Постанови № 168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону № 2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку № 260.
Пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Аналогічно абз.2 п.9 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Сторонами не заперечується, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач, виконуючи завдання з захисту Батьківщини, 12.11.2024 р. приблизно о 19:45 в районі населеного пункту Константинопольське Донецької області внаслідок ворожого обстрілу отримав травму. З огляду на вказану подію, позивач у періоди з 21.02.2025 р. по 13.03.2025р., з 14.03.2025 р. по 11.04.2025 р.; з 12.04.2025 р. по 09.05.2025 р.; з 01.12.2024 р. по 19.12.2024 р., з 20.12.2024 р. по 25.12.2024 р., з 26.12.2024 р. по 12.01.2025 р., з 13.01.2025 р. по 22.01.2025 р., з 23.01.2025 р. по 19.02.2025 р., з 14.05.2025 р. по 10.06.2025 р., та з 11.06.2025 р. по 08.08.2025 р. перебував на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою.
Аргументуючи позовні вимоги, позивач наголошує, що відповідачем не виплачено грошове забезпечення позивачу в період з травня 2025 року по серпень 2025 року з огляду на виведення в розпорядження наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2025 р. №53-РС. Відповідач, в свою чергу, порушення прав позивача заперечує.
Зі змісту приписів п.11 ст.10-1 Закону № 2011-ХІІ та п.9, 15 розділу І Порядку № 260 вбачається, що збереження виплати щомісячного грошового забезпечення за останньою займаною посадою протягом періоду лікування обмежено чотиримісячним строком підряд з дня вибуття з військової частини, а подальше нарахування таких сум після спливу вказаного строку можливе виключно за умови безперервного надання військовослужбовцем нових висновків військово-лікарської комісії та прийняття на їх підставі відповідного рішення командира. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення за травень 2025 року у розмірі 46697,16 грн. у червні 2025 року, за червень 2025 року у розмірі 17614,16 грн. у липні 2025 року, за липень 2025 року у розмірі 662,50 грн. у серпні 2025 року, та за серпень 2025 року у розмірі 619,76 грн. у вересні 2025 року. 
Крім того, з довідки від 14.12.2025 р. № 191/6969 вбачається, що відповідачем нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду у червні 2025 року за період з 12.04.2025 р. по 09.05.2025 р., у липні 2025 року - за період з 14.05.2025 р. по 10.06.2025 р., у серпні 2025 року за період з 11.06.2025 р. по 08.08.2025 р.
Відтак, аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача з огляду на те, що факт нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у повному обсязі та у чіткій відповідності до його фактичного правового статусу підтверджується матеріалами справи. Суд констатує, що військовою частиною НОМЕР_1 своєчасно та у повному обсязі забезпечено нарахування та виплату всіх належних позивачу коштів відповідно до його фактичного перебування у розпорядженні, що детально відображено у довідці про доходи від 14.12.2025 р. № 191/6969, що спростовує позицію позивача про відсутність виплат у спірний період. 
Суд критично оцінює доводи позивача щодо порушення його матеріальних прав, оскільки за весь час лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я відповідачем з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 безперервно та в повному обсязі здійснювалося нарахування та виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць пропорційно часу лікування. 
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність ознак протиправної бездіяльності зі сторони відповідача, оскільки всі належні позивачу суми грошового забезпечення нараховано та виплачено відповідачем, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з травня 2025 року по серпень 2025 року.
Також суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з пропуском термінів й зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку компенсацію, та вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн., за своєю правовою природою є похідними. 
Враховуючи те, що судом не встановлено фактів протиправної бездіяльності чи будь-яких інших порушень діючого законодавства з боку відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення за період з травня по серпень 2025 року, права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 у спірних правовідносинах порушені не були. Оскільки підстави для задоволення основних позовних вимог відсутні, то, відповідно, не вбачається й підстав для задоволення похідних позовних вимог про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, а також про стягнення моральної шкоди. 
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. 
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко