КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
Справа №133/3487/25

15.06.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі: 
головуючого судді Дем`янової Ж.М.,
за участю секретаря Бірюкової Т.П.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Козятинської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
встановив:
До суду 12.09.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Козятинської міської ради про встановлення факту родинних відносин та додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Стислий виклад позицій учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заявник є родичем померлої ОСОБА_3 та звертається до суду з вимогами про встановлення факту родинних відносин із нею, а також про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після її смерті.
Заявник зазначає, що він та померла ОСОБА_3 є троюрідними братом і сестрою, тобто перебувають у родинних відносинах третього ступеня споріднення по бічній лінії.
На обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що його батько ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 , рідного брата ОСОБА_6 , від шлюбу якої з ОСОБА_7 народилася ОСОБА_8 — мати ОСОБА_3 .
Заявник зазначає, що через відсутність належних документів, які підтверджують укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також через розбіжності у написанні прізвищ у різних документах, встановлення родинних зв`язків у позасудовому порядку є неможливим.
У зв`язку з цим заявник вказує, що не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що призвело до пропуску встановленого законом строку.
З огляду на викладене, заявник просить суд встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , а також визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після її смерті.
До суду 29.09.2026 надійшла заява від представника відповідача Козятинської міської ради - Ірини Репало – щодо визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.
Інших заяв та пояснень від учасників справи до суду не надходило.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
До суду 12 вересня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Козятинської міської ради про встановлення факту родинних відносин та додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою суду від 17 вересня 2026 року відкрито провадження у справі та визначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.
До суду 29.09.2026 надійшла заява від представника відповідача Козятинської міської ради - Ірини Репало – щодо визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.
Ухвалою суду від 04 листопада 2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Клопотань про витребування доказів, виклик свідків чи вчинення інших процесуальних дій учасниками справи не заявлялося.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 09 листопада 1995 року, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 вересня 1979 року.
Батьком позивача є ОСОБА_10 , 1956 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що батьками ОСОБА_10 були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Як убачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_11 та архівної довідки Державного архіву Вінницької області від 17 лютого 2025 року № 08-405/7, він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Зазначеною архівною довідкою та фотокопією запису метричної книги також підтверджується, що у метричній книзі про народження по Свято-Покровській церкві с. Сестринівка Бердичівського повіту Київської губернії за 1914 рік міститься запис № 9 від 12 лютого 1914 року про хрещення ОСОБА_15 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої зазначені селяни ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Таким чином, надані докази свідчать про наявність родинного зв`язку між ОСОБА_11 та ОСОБА_18 як братом і сестрою.
Разом із тим судом не встановлено факту перебування ОСОБА_18 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та зміни нею прізвища на « ОСОБА_19 ».
Так, відповідно до відповіді Державного архіву Вінницької області від 17 лютого 2025 року № 08-404/7, актового запису про шлюб ОСОБА_18 та ОСОБА_7 не виявлено. Крім того, згідно з інформацією Державного архіву Вінницької області від 17 лютого 2025 року №№ 08-403/7, 08-404/7 книги реєстрації актів цивільного стану за окремі роки відповідного періоду на зберіганні відсутні.
З наданих позивачем доказів убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_8 , батьками якої зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_20 . Також встановлено, що 10 липня 1962 року ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_21 та змінила прізвище на « ОСОБА_22 », а ІНФОРМАЦІЯ_6 у подружжя народилася донька — ОСОБА_3 .
Судом також встановлено, що ОСОБА_3 померла у березні 2024 року, про що 08 квітня 2024 року складено актовий запис про смерть № 1007. Відомості щодо народження, шлюбу та смерті членів родини ОСОБА_22 підтверджуються відповідями органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 000553227562 від 12 грудня 2025 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , при цьому точна дата смерті не встановлена.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, причину смерті не встановлено у зв`язку з різко вираженими гнильними змінами трупа.
Із матеріалів справи вбачається, що із заявою про державну реєстрацію смерті та отримання свідоцтва про смерть звернулася ОСОБА_23 , яка мала відповідний медичний документ про смерть. Доказів того, що вона перебувала у родинних відносинах із померлою або здійснювала її поховання як член сім`ї чи родич, матеріали справи не містять.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,68 умовних кадастрових гектари у землях колективної власності КСТП «Трудівник» Хмільницького району Вінницької області.
Крім того, згідно з копією матеріалів спадкової справи № 507/2013, заведеної після смерті ОСОБА_24 , до складу спадкового майна входили:
?частка квартири АДРЕСА_1 ;
?земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5442 га, розташована на території Сестринівської сільської ради Козятинського району Вінницької області;
?грошові вклади з усіма нарахованими відсотками та компенсаціями.
Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.
Разом із тим судом встановлено, що належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували тотожність осіб ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , а також факт набуття останньою прізвища « ОСОБА_19 » внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_7 , матеріали справи не містять.
За відсутності таких доказів неможливо встановити безперервний та документально підтверджений ланцюг родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , що має істотне значення для вирішення спору та підтвердження права позивача на спадкування за законом.

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. 
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. При цьому встановленню підлягають лише ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб та які підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок доказування покладається на учасників справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 76–80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достатніми – докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, що входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що позивач просить встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_3 з метою реалізації спадкових прав після смерті останньої.
На підтвердження заявлених вимог позивачем подано документи щодо походження його батька ОСОБА_10 , архівні довідки про народження ОСОБА_18 , а також документи щодо народження та смерті членів родини ОСОБА_19 і Сологубів.
Разом з тим судом встановлено, що ключовою ланкою для підтвердження родинних відносин між позивачем та померлою є факт перебування ОСОБА_18 у шлюбі з ОСОБА_7 та зміни нею прізвища на « ОСОБА_19 », оскільки саме через зазначену особу позивач обґрунтовує наявність спільних предків із ОСОБА_3 .
Однак належних та допустимих доказів державної реєстрації такого шлюбу суду не надано.
Надані позивачем архівні довідки, навпаки, свідчать про відсутність у державних архівних установах актового запису про шлюб ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , а також про відсутність на зберіганні окремих книг реєстрації актів цивільного стану за відповідний період.
Сам по собі факт того, що особа у подальшому зазначалася під прізвищем « ОСОБА_19 », не є достатнім доказом зміни прізвища саме внаслідок укладення шлюбу та не підтверджує беззаперечно тотожність особи ОСОБА_18 та ОСОБА_20 .
Крім того, надані позивачем документи не містять достатніх відомостей, які б дозволяли встановити безперервний та документально підтверджений ланцюг споріднення між позивачем та ОСОБА_3 .
Суд також критично оцінює показання свідків, надані у справі, оскільки вони не є беззаперечним та самостійним доказом для підтвердження юридичних фактів, що мають значення для правильного вирішення спору.
Такі показання мають допоміжний характер і підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами відповідно до статті 89 ЦПК України, однак самі по собі не можуть достовірно підтверджувати факт родинних відносин або заміни прізвища внаслідок реєстрації шлюбу.
З огляду на відсутність належних письмових та офіційних доказів, показання свідків не усувають наявних сумнівів щодо встановлення юридично значимого факту та не можуть бути покладені в основу судового рішення як достатні та визначальні докази.
Велика Палата Верховного Суду у своїй практиці неодноразово зазначала, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, розглядаються судом лише за умови, що відповідний факт породжує юридичні наслідки, не може бути встановлений в іншому порядку та підтверджується належними доказами, а його встановлення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналогічний правовий підхід викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/678/18 та від 22 травня 2019 року у справі № 398/2490/17, в яких зазначено, що при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд зобов`язаний встановити існування такого факту на підставі належних та допустимих доказів, а висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 761/21844/17 наголошено, що саме заявник повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а суд не вправі підміняти доказування припущеннями щодо можливого існування певних юридичних фактів чи правовідносин.
Оцінивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт родинних відносин із ОСОБА_3 . Надані суду документи не дають можливості беззаперечно встановити юридичний факт, про встановлення якого заявлено позовні вимоги.
Враховуючи, що заявлені вимоги ґрунтуються на обставинах, які не знайшли свого належного підтвердження під час судового розгляду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Суд також не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що право на звернення до суду з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини має особа, яка доведе наявність у неї права на спадкування та існування поважних причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Оскільки суд дійшов висновку про недоведеність факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , позивач не довів наявності у нього статусу спадкоємця за законом після смерті останньої.
За таких обставин відсутні правові підстави для вирішення питання про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки зазначена вимога є похідною від вимоги про встановлення факту родинних відносин та без підтвердження права на спадкування не підлягає задоволенню.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, який неодноразово зазначав, що визначення додаткового строку для прийняття спадщини можливе лише за умови встановлення належності особи до кола спадкоємців та доведення поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини.
Таким чином, враховуючи недоведеність належності позивача до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , підстав для задоволення позовної вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд не вбачає.

Розподіл судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 263–265, 273, 315 ЦПК України, суд

ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_9 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини– відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку, передбаченому ЦПК України.

Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 09.11.1995p. Козятинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНКПП : НОМЕР_4 адреса реєстрації проживання АДРЕСА_2 засоби зв`язку: тел. НОМЕР_5 відсутній Електронний кабінет ЕСІТС
Відповідач: Козятинська міська рада Вінницької області код ЄДРПОУ 03084799 22100, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 24, Вінницька область
Повний текст рішення виготовлено 23.06.2026.

Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА