Номер провадження: 33/813/107/26
Номер справи місцевого суду: 508/231/25 
Головуючий у першій інстанції Корсаненкова О. О. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., адвоката Гузь Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 07.02.2025 року о 21:22 год. в с. Стрюкове по вул. Ламброва, керував транспортним засобом ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , та не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 , 07.02.2025 року о 21:22 год. в с. Стрюкове по вул. Ламброва, керував автомобілем ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , 07.02.2025 року о 21:22 год. в с. Стрюкове по вул. Ламброва, керував автомобілем ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер Alkotest 6810, результат позитивний 0,41 ‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)працівники поліції не повідомили причину зупинки транспортного засобу, відразу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому не було встановлено жодних ознак такого сп`яніння;
2)працівниками поліції не було надано документів про перевірку Драгеру;
3)працівник поліції не викликали батьків, або законних представників виявивши, шо ОСОБА_1 неповнолітній ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Згідно вимог ст. 270 КУпАП, складання протоколів повинно відбуватись виключно в присутності законних представників;
4)ОСОБА_1 не було роз`яснено його право проїхати до медичного закладу, якщо він не погоджується із результатом Драгер тесту;
5)Протоколи про адміністративні правопорушення є недопустимими доказами у справі, що тягне за собою недопустимість всіх інших зібраних доказів у справі.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвоката Гузь Г.В., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241264 від 07.02.2025 року з якого вбачається, що 07.02.2025 року о 21:22 год. в с. Стрюкове по вул. Ламброва, керував автомобілем ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер Alkotest 6810, результат позитивний 0,41‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП;
-пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що 07.02.2025 року о 21:20 год. він рухався на автомобілі ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Ламброва у с. Стрюкове, Березівського району Одеської області, його було зупинено працівниками поліції. ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на що він погодився та пройшов тест із застосуванням приладу Драгер, результат тесту позитивний. Перед тим, як сісти за кермо ОСОБА_1 випив пляшку безалкогольного пива «Гараж»;
-роздруківка результату Драгер тесту, з якого вбачається, що ОСОБА_1 07.02.2025 року о 21:20 год, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Результат якого – 0,41‰;
-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд ОСОБА_1 , проведено у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота.. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,41‰;
-копія паспорту ОСОБА_1 з якого вбачається, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України;
-Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241270 від 07.02.2025 року з якого вбачається, що 07.02.2025 року о 21:22 год. в с. Стрюкове по вул. Ламброва, керував автомобілем ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП;
-свідоцтво про народження;
Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 25.02.2025 року протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було повернуто начальнику ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання.
Після повернення матеріалів справи до суду були долучені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241274 від 07.02.2025 року з якого вбачається, що 07.02.2025 року о 21:22 год. в с. Стрюкове по вул. Ламброва, керував транспортним засобом ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , та не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП;
-диск із відеозаписом з якого вбачається, що 07.02.2025 року їхала патрульна машина працівників поліції, побачили автомобіль ВАЗ21083, державний номерний знак НОМЕР_1 та зупинились біля неї. Почали питати чи все гаразд. ОСОБА_1 відповів, що так все гаразд. Працівник поліції попросив надати документи. Працівник поліції спитав чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої. ОСОБА_1 сказав що нічого не вживав. Працівник поліції спитав чи згоден він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 погодився. Працівник поліції роз`яснив процедуру проходження огляду за допомогою приладу Драгер. Драгер показав 0,41‰. Працівник поліції зауважив на тому, що допустима норма 0,2‰. Працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення в подальшому із яким ОСОБА_1 було ознайомлено. Крім того, попереджено про те що його відсторонено від права керування транспортними засобами.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказані вимоги судом першої інстанції виконані не були.
Визнаючи доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався, зокрема на: протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241274 від 07.02.2025 року, серії ЕПР1 № 241270 від 07.02.2025 року, серії ЕПР1 № 241264 від 07.02.2025 року, пояснення ОСОБА_1 від 07.02.2025 року, тестування на алкоголь з результатом 0,41‰, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, особа, стосовно якої складався зазначений протокол, на час його складання була неповнолітньою.
Відповідно до ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 44, 51, 89, 121-127, 130, ст. 139, ч. 3 ст. 154, ч. 2 ст. 156, ст. ст. 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст. 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).
Згідно з вимогами п. 7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.
Однак, уповноважена особа не переконалась у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язана була такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника або кого-небудь з батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.
Підтвердженням цих обставин є відеозапис, з якого видно, що ОСОБА_1 на початку сумнівався чи проходити йому огляд за допомогою приладу Драгер, потім погодився, що є ознакою неусвідомленої та непослідовної його поведінки. Крім того, перед тим, як почати процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 надав працівнику поліції свої документи, і працівник поліції був обізнаний із тим, що на момент проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він був неповнолітньою особою.
Також, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не ознайомила неповнолітню особу зі спеціальним правом, визначеним у ст. 270 КУпАП.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час надання пояснень неповнолітньою особою було здійснено без участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
Наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітньої особи, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не можна вважати допустимим доказом.
Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколів про адміністративне правопорушення належної уваги не звернув.
В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.
В силу ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Таким чином, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення не доведена, тому провадження у справі підлягає закриттю, постанова суду скасуванню з мотивів та підстав, викладених вище.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити, з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова