Справа № 357/619/26
1-кп/357/534/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 12025111030002460 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2025, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, 
за участю учасників кримінального провадження: 
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
установив:
ОСОБА_3  вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, за наступних обставин.
Так, 26 листопада 2025 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кафе «Студія кави», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. О.Гончара, 1\42, підійшов до столика, за яким сидів ОСОБА_6 та розпочав з ним словесний конфлікт. В цей час у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник протиправний умисел, спрямований на погрозу вбивством ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на погрозу вбивством, усвідомлюючи те, що його умисні дії здатні викликати у потерпілого ОСОБА_7 побоювання за своє життя і здоров`я та бажаючи цього, вийняв з належного йому рюкзака гранату GHO-1 та почав погрожувати ОСОБА_7 , що підірве його вказаною гранатою, чим викликав у потерпілого сприйняття даних дій як реальної загрози його життю.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, тобто кримінальний проступок, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Окрім цього, 21 листопада 2025 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи в лісовій місцевості, що по вулиці Лісовій в м. Біла Церква Київської області,  ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання боєприпасів та вибухових пристроїв, достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вказаних предметів, на землі придбав - знайшов ручну уламкову гранату «GHO-1», з маркуванням на корпусі «GHO-1 RDX 10 06-24», яку поклав до належного йому рюкзака та незаконно зберігав до 26.11.2025. 
В подальшому, 26.11.2025 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 зайшов до приміщення кав`ярні «Студія Кави», що за адресою: по вул. Олеся Гончара, 1/42, в м. Біла Церква Київської області, де почав чіплятись до відвідувачів та персоналу вказаного закладу та повідомив, що він має при собі гранату, після чого на місце було викликано працівників поліції.
Цього ж дня, близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці, після прибуття працівників поліції, на запитання про наявність заборонених в обігу речей повідомив, що має при собі в належному йому рюкзаку гранату іноземного виробництва. 
В подальшому, 26 листопада 2025 року в період часу з 18 год. 34 хв. по 18 год. 47 хв. в присутності понятих під час проведення огляду місця події поблизу будинку 1/42 по вул. Олеся Гончара в м. Біла Церква Київської області, в рюкзаку належному ОСОБА_3 , виявлено та вилучено ручну уламкову гранату «GHO-1» з маркуванням на корпусі «GHO-1 RDX 10 06-24», яка є бойовим припасом, яку останній незаконно придбав за вище вказаних обставин, та незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Вчинення ОСОБА_3  указаних кримінальних правопорушень знайшло своє підтвердження і під час розгляду даного кримінального провадження в суді.
14.01.2026 в даному кримінальному провадженні між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 КПК України.
В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинуваченй в присутності захисника виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 КК України, які ніким не оспорюються. Також зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.
В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений в присутності захисника, узгодили призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 1 року обмеження волі. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно  ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні злочинів, які йому інкримінується і передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. 
Зазначив про обставини вчинення ним злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового слідства та наведені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 підтримав та просив її затвердити.
Захисник не заперечував проти укладення угоди та затвердження її судом, про що зазначив в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, що згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція ч. 1 ст. 129 КК України передбачає покарання карається пробаційним наглядом на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк, що згідно ст.12 КК України, відноситься до критмінального проступку. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, відсутність потерпілого та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують, відповідно ст. 67 КК України, вчинення кримінального правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України КК України.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-374, 615 КПК України,
ухвалив :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.01.2026 у кримінальному провадженні № 12025111030002460 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2025, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 1 року обмеження волі. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно  ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази за матеріалами кримінального провадження: гранату GHO-1вважати повернутими В/Ч НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung Duos» та скляний флакон з духами марки «WOW SCENT», які поміщено до спец пакету NPU6087998 та передані на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області – вважати повернутими ОСОБА_3 ..
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, визначеному КПК України з підстав, які передбачені ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя ОСОБА_8