ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 липня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 369/17702/25
Головуючий у першій інстанції – Іващенко І. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1368/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів Супрун О. П., Шитченко Н. В., 
учасники справи: 
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 1340-0616 від 29.01.2024 у розмірі 79684,73 грн, з яких: 17700,00 грн - заборгованість за кредитом, 61984,73 грн – заборгованість за нарахованими процентами, та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 29.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Вебсайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1340-0616.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 17700,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка - 1,20 % в день; стандартна % ставка – 1,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Позивач через АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019 видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору.
Станом на 26.08.2025 загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 89012,63 грн, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 17700,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 71312,63 грн.
Разом з тим кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 9327,90 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 79684,73 грн.
Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14.01.2026 задоволено повністю позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1340-0616 від 29.01.2024 в розмірі 79684,73 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 17700,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 61984,73 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24.02.2026 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Калініна С. К. про перегляд заочного рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14.01.2026. 
Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14.01.2026 скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано право відповідачу на подачу відзиву на позов.
Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.03.2026 позовну заяву ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1340-0616 від 29.01.2024 в розмірі 79684,73 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 17700,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 61984,73 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрат по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн – відмовлено повністю.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що зобов`язання має виконуватись належним чином, а також те, що відповідач був обізнаний про необхідність здійснювати сплату боргу та процентів за користування кредитними коштами, суд вважав за необхідне позов задовольнити повністю.
Щодо завищення позивачем розміру процентів за користування кредитом, суд першої інстанції зауважив, що аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною його умовами, що свідчить про правомірність їх нарахування.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 просить рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.03.2026 скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову та стягнути судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що матеріалами справи не підтверджено укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 договору № 1340-616 від 29.01.2024, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту, також відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону чи електронну пошту, які б він сам зазначив.
Вважає, що позивач не надав доказів укладення договору шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору, а надані докази є неналежними, недопустимими і недостовірними у розумінні ст. ст. 77, 78, 79, 100 ЦПК України.
Стверджує, що відкривши електронний файл з договором № 1340-0616 від 29.01.2024 встановлено, що такий електронний файл створено 21.09.2025 о 21:20:15, що виключає отримання відповідачем у 2024 році будь-якого одноразового ідентифікатора та підписання в електронній формі договору.
Наданий електронний файл з якого виготовлено копію договору № 1340-0616 від 29.01.2024, є неналежним, недопустимим і недостовірним доказом. Зазначення у тексті договору особистих даних ОСОБА_1 (прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса проживання, серія, номер паспорта та ідентифікаційний код) не підтверджує підписання останнім кредитного договору в електронній формі. 
Звертає увагу суду, що неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину кредитодавцем, оскільки тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів. Таким чином, підписання договору представником ТОВ «Укр Кредит Фінанс» мало відбуватися шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису.
Позивач не надав електронний файл з оригіналом електронного договору, щоб суд та сторона відповідача мали можливість перевірити факт накладання КЕП та зміст електронного файлу на сайті центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України https://czo.gov.ua/verify. Таким чином, неможливо пересвідчитись, що договір містить електронного підпису як з боку «первісного кредитора» так і з боку відповідача.
Посилається на те, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Отже, до оформлення первинних бухгалтерських облікових документів встановлені певні вимоги, при недотриманні яких вказані документи є недійсними.
Зауважує, що дослідивши надані позивачем довідки, встановлено, що на підставі вказаного документа не можна встановити дійсні обставини справи щодо перерахунку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 17700,00 грн на виконання умов договору № 1340-0616 від 29.01.2024. Копія листа ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не може свідчити про те, чи відправлялась платіжна інструкція до банку, та чи виконувалась вона банком. Як вбачається із тексту наданих довідок, в них відсутня інформація щодо підстави перерахування коштів (призначення платежу), повного карткового рахунку на який перераховано кошти, не зазначено найменування банківської установи отримувача.
Вказує, що положення кредитного договору щодо річних відсоткових ставок не відповідають загальним засадам цивільного законодавства про договір щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов. Оскільки договір № 1340-0616 від 29.01.2024 датований після набуття чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,2 % та 1,5 %, визначені в пунктах 4.6., 10.2. договору є нікчемними в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначає, що таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки визначено платежі за додаткові та супутні послуги товариства, у тому числі комісії за надання кредиту в загальному розмірі сумі 2 655,00 грн, що відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.
Вказує, що відповідач попередньо ознайомився з Договором та правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1340-0616 від 29.01.2024 (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України, які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови.
На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу надано одноразовий ідентифікатор A3455, для підписання кредитного договору №1340-0616 від 29.01.2024, який є одним з дозволених Законом підписів та використано при укладенні кредитного договору №1340-0616 від 29.01.2024 між позивачем та відповідачем.
Зазначає, що на підтвердження укладання кредитного договору №1340-0616 від 29.01.2024 відповідачем з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано до суду електронний доказ (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі, час та дата підпису договору у протоколі співпадає з часом та датою зазначеної у договорі.
Звертає увагу, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ, а саме виписки по рахунку ОСОБА_1 не вбачається можливим.
Стверджує, що відповідачем при оформленні заявки зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до Постанов Правління Національного банку України позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. На підтвердження перерахування відповідачу коштів, до суду надано довідку про перерахування суми кредиту №1340-0616 від 29.01.2024, а також лист (довідку) АТ КБ «ПриватБанк, які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою, а саме, НОМЕР_1 .
Позивач посилається на умови Кредитного договору, за яким Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 17 700,00 грн; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; - комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка – 1,20 % в день; стандартна % ставка – 1,50 % в день. Також посилається на п. 4.3 договору, за яким комісія за видачу кредиту є одноразовою, та не застосовувалась як санкція до відповідача за невиконання зобов`язань. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 29.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою Вебсайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 (а.с. 13-16).
На виконання зазначених вимог, позичальнику надано одноразовий ідентифікатор С8078, для підписання Кредитного договору №1340-0615 від 29.01.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів (п. 12 договору).
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 17700,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,20 % в день; стандартна % ставка - 1,50 % в день.
Відповідно до п. 4.9 кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 23.11.2024) з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі Строк кредитування).
Відповідно п.1.1., п.4.4. договору про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 від 29.01.2024 строк 14 днів це базовий період сплати відсотків, а саме проміжок часу впродовж строку дії договору, в останні дні кожного періоду якого (14 днів), у позичальника настає обов`язок по сплаті відсотків.
Також судом встановлено, що згідно п. 4.12, п. 4.13. договору процентна ставка на дату укладення договору склала 1,388001 процентів, що складає загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення договору в сумі 73702,50 грн.
Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» видав відповідачу кредитні кошти 29.01.2024 на суму 17700,00 грн на картковий рахунок (а.с. 27).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором 1340-0616 від 29.01.2024, станом на 26.08.2025, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 89012,63 грн, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 17700,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 71312,63 грн (а.с. 28).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснював платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Проте апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За матеріалами справи, 29.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 продукту «На все», в електронному вигляді, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С8078 (п. 12 договору).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Водночас згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За своїм змістом такий підпис є пін-кодом - алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Підпис одноразовим ідентифікатором - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Після отримання ця комбінація має бути введена особою в спеціальне поле на веб-сторінці, і фактично її введення прирівнюється до підписання договору з боку авторизованої особи.
Загалом підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів. У свою чергу, поняття «електронний підпис» визначається в чинному Законі України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги (станом на момент укладення спірного договору Закон мав назву «Про електронні довірчі послуги»). Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (у редакції закону, чинного станом на момент укладення спірного договору) та пункт 15 частини першої статті 1 чинного Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).
Отже, загалом електронний підпис не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо того, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався.
Про те саме зазначається і у визначенні підпису одноразовим ідентифікатором, що міститься в Законі Україні «Про електронну комерцію»: це дані, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому спосіб такого додавання Законом не визначений, так само, як не визначено того, що саме, крім ідентифікації підпису, має забезпечувати електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
Крім цього, варто враховувати те, що поняття електронного підпису є родовим і визначає фактично будь-який вид підпису, що може використовуватися в електронному документообігу. Водночас електронні підписи існують різних видів, частина яких передбачена законодавством, а частина є фактично непойменованими видами підписів (такі як підпис за допомогою біометричних даних або підпис шляхом простої вказівки свого ім`я в електронному документі).
Так, Закон України «Про електронну комерцію» називає і визначає такий вид підпису, як електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Водночас Закон України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (у редакції, чинній станом на момент укладення спірного договору - Закон України «Про електронні довірчі послуги») спеціально передбачає такі види електронних підписів, як кваліфікований електронний підпис (далі - КЕП) та удосконалений електронний підпис (далі - УЕП). Ці підписи найчастіше створюються за допомогою технології криптографічного шифрування і виконують найбільш широке коло функцій з технічної точки зору: вони і ідентифікують підписувачів, і підтверджують їхню згоду зі змістом підписуваного документу, і забезпечують цілісність і незмінюваність підписаного документу. Фактично, терміни КЕП і УЕП є аналогами терміну «електронний цифровий підпис», яке раніше використовувалося в законодавстві і було передбачено Законом України «Про електронний цифровий підпис», що на сьогодні втратив чинність.
Водночас, вимоги законодавства до КЕП і УЕП є вищими, порівняно з вимогами до інших видів підписів, зокрема, й електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і вказують на спосіб взаємозв`язку цих підписів із документами, які підписуються за їх допомогою.
Так, згідно з пунктом 44 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (у редакції, чинній станом на момент укладення спірного договору) УЕП - це електронний підпис, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. В свою чергу, КЕП є різновидом УЕП, а тому так само повинен пов`язуватися з підписуваними даними так, щоб забезпечувати можливість виявити порушення цілісності цих даних. Вимоги до УЕП наразі містяться у статті 17-1 Законі України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», а до КЕП - у статті 19 цього Закону.
Отже, якщо порівнювати електронний підпис одноразовим ідентифікатором із КЕП та УЕП, то основною і єдиною вимогою до першого є забезпечення ідентифікації особи підписувача, тоді як вимоги до КЕП і УЕП стосуються також забезпечення цілісності і незмінюваності даних, що ними підписуються. Тому КЕП і УЕП з технічної точки зору прикріплюються до підписуваних ними даних так, що факт їх використання є очевидним - таке використання змінює формат підписуваного файлу і вимагає застосування спеціальних програмних засобів для перевірки цих підписів і відкриття підписаного з їх допомогою файлу. Натомість електронний підпис одноразовим ідентифікатором не обов`язково повинен поєднуватися із підписуваними ним даними певним чином - він може додаватися до них у будь-який спосіб. Головне, щоб спосіб його додавання до підписаних даних надавав можливість установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані особою, яка в них указана в якості підписувача.
У разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Цей ідентифікатор технічно може існувати окремо від підписуваних за його допомогою даних, однак логічно з ними поєднуватися, що може бути встановлено при огляді інформаційно-комунікаційної системи особи, яка згенерувала і надіслала одноразовий ідентифікатор підписувача. Факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними за його допомогою даними може підтверджуватися тим, що: (а) особа, яка підписала ті чи інші дані, певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта елеткронної комерції, і залишила там свої контактні дані; (б) особа отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними, які лишила, і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле; (в) ці дії особи були пов`язані саме з її наміром укласти певний договір, що може підтверджуватися тим, що текст договору або посилання на нього візуально розміщувалися поряд із тими полями, в які мав бути введений одноразовий ідентифікатор.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 продукту «На все» від 29.01.2024, а доводи про його неукладеність не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, зазначає, що відображення у властивостях електронного файлу дати його створення – 21.09.2025, не свідчить про дату укладення кредитного договору та не спростовує факту його підписання сторонами 29.01.2024. Дата створення електронного файлу може відображати час формування його копії, завантаження, експортування із відповідної інформаційної системи чи збереження в іншому форматі, а не момент виникнення електронного документа або вчинення правочину.
За умовами договору, ОСОБА_1 надано кредит в сумі 17700,00 грн, строком 300 календарних днів, дата повернення 23.11.2024, денна процентна ставка 1,388001%.
Відповідно до п. 12 договору ОСОБА_1 зазначив номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .
До договору про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 від 29.01.2024 надано підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля): С8078: правила відкриття кредитної лінії (а.с. 17 - 20); паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 20-22 зворот); таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1340-0616 (Графік платежів за Договором за зниженою ставкою) відповідно до Методики Національного банку України (а.с. 21 зворот, 23).
Листом АТ КБ «ПриватБанк» повідомило про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 по платежам, зокрема щодо платежу 2420121120 за договором № 1340-0616 від 29.01.2024 на суму 17 700,00 грн на картку № НОМЕР_1 (а.с. 24 - 26).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції, що договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір про відкриття кредитної лінії №1340-0616 від 29.01.2024 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля): С8078, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Крім того, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано належність відповідачу картки на яку зараховані кошти, як відсутність заборгованості. Відсутні також і посилання на наявність таких доказів, крім того відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про витребування таких доказів у суді апеляційної інстанції, враховуючи заперечення укладення договору та перерахування коштів. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, в частині задоволення вимог щодо стягнення відсотків, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.
Як встановлено, висновок суду першої інстанції в частині стягнення відсотків зроблений без врахування норм матеріального права, оскільки вирішуючи питання про розмір заборгованості по процентах за договором про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 продукту «На все» від 29.01.2024, апеляційний суд враховує, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023.
За матеріалами справи, договір про відкриття кредитної лінії №1340-0616, укладено між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 29.01.2024, тобто після набрання чинності Законом №3498-ХІ (24.12.2023), тому застосовується процентна ставка 1%.
За умовами договору, сума кредиту складає 17700,00 грн, строк кредитування 300 календарних днів (з 29.01.2024 по 23.11.2024). 
Відповідно до п. 4.12 договору денна процента ставка на дату укладення цього договору складає 1,388001 процентів. 
Отже, умови укладеного між сторонами договору (п. 4.12 договору) щодо встановлення фіксованої стандартної процентної ставки 1,50% та денної процентної ставки 1,388001% є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки на дату укладення договору, 29.01.2024, максимальний допустимий розмір такої ставки, визначений ч. 5 ст. 8 цього Закону, становив лише 1%.
За період з 29.01.2024 по 10.02.2024 (13 днів) заборгованість по відсотках становить 2301,00 грн (17700,00 грн х 1% х 13 днів).
10.02.2024 ОСОБА_1 сплачено 4215,27 грн, які зараховані на погашення відсотків та комісії, тому залишок комісії становить 740,73 грн.
За період з 11.02.2024 по 26.02.2024 (16 днів) заборгованість по відсотках становить 2832,00 грн (17700,00 грн х 1% х 16 днів).
26.02.2024 сплачено 4600,00 грн, які зараховані на погашення відсотків, комісія та тіла кредиту (4600,00 грн – 2832,00 грн – 740,73 грн), тому сума тіла кредиту становить 16672,73 грн.
За період з 27.02.2024 по 23.11.2024 (271 день) заборгованість по відсотках становить 45183,10 грн (16672,73 грн х 1% х 271 день).
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 по відсотках перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», за період з 29.01.2024 по 23.11.2024, становить 45183,10 грн.
Отже, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 продукту «На все» від 29.01.2024 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» складає 61855,83 грн, з яких: 16672,73 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 45183,10 грн - заборгованість за процентами, яка і підлягає до стягнення.
За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, з неправильним застосуванням норм матеріального права щодо розміру заборгованості, як за тілом кредиту, так і за процентами, які підлягають до стягнення на користь позивача.
Таким чином, рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.03.2026, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 продукту «На все» від 29.01.2024 у розмірі 61855,83, з яких: 16672,73 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 45183,10 грн - заборгованість за процентами.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги (ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
Верховний Суд у постанові від 20.01.2025 у справі №761/5870/24 виснував, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто, ордер по суті є заявою самого адвоката про наявність у нього повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги.
Відсутність у ч. 4 ст. 62 ЦПК України вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з ч. 1 і змістом ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у системному зв`язку одночасно і є тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.
Представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції здійснював адвокат Калінін С. К., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги, серії ВІ № 1371176, виданим 09.02.2026 АО «Калінін і Партнери», на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н/26 від 06.02.2026 (а.с. 122) та ордером на надання правничої допомоги, серії ВІ № 1380824, виданим 27.04.2026 АО «Калінін і Партнери», на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н/26 від 01.04.2026 (а.с. 156 зворот).
У відзиві на позовну заяву сторона відповідача просила стягнути з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 8000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат в суді першої інстанції надано:
- договір №б/н/26 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.02.2026;
- додаток № 1, складений 06.02.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/26 від 06.02.2026, яким передбачений гонорар в розмірі 8000,00 грн;
- додаток № 2, складений 21.03.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/26 від 06.02.2026 – Акт виконаних робіт (наданих послуг) на суму 8000,00 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач просить стягнути судові витрати в суді першої інстанції: в розмірі 8000,00 грн за надання професійної правничої (правової) допомоги; в розмірі 532,48 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та в суді апеляційної інстанції: в розмірі 5000,00 грн за надання професійної правничої (правової) допомоги; в розмірі 3366,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
На підтвердження понесених витрат в суді апеляційної інстанції надано:
- договір №б/н/26 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.04.2026;
- додаток № 1, складений 01.04.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/26 від 01.04.2026, яким передбачено гонорар в розмірі 5000,00 грн;
- додаток № 2, складений 27.04.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/26 від 01.04.2026 – Акт виконаних робіт (наданих послуг) на суму 5000,00 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначало, що розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен відповідати таким критеріям, як: складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи; час, витрачений на надання правничої допомоги; характер і обсяг наданих послуг; вартість позову або значущість справи для сторони, включаючи її можливий вплив на ділову репутацію чи суспільний інтерес до розглядуваного питання. Крім того, витрати на правничу допомогу мають відповідати критерію співмірності та бути обґрунтованими з огляду на реальну складність справи. Відсутність детального розпису наданих послуг та їх вартості створює ризик завищення заявленої суми, що суперечить принципу справедливості та співмірності судових витрат. Вважають, що витрати в сумі 5 000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною.
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що представником ОСОБА_1 – адвокатом Калініним С. М. підтверджено належними та допустимими доказами надання послуг і виконаних робіт.
Враховуючи викладене та відсутність заперечення відповідача щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності, доходить висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 5000,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи також подані заперечення у відзиві на апеляційну скаргу, є неспівмірними з розумною необхідністю витрат для цієї справи, а тому витрати, які підлягають визначенню до стягнення з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 слід зменшити до 5000,00 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та до 3000,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, та відповідно здійснити розподіл пропорційно до розміру задоволених вимог.
Апеляційний суд враховує, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено на суму 61855,83 грн, що становить 77,63% (61855,83 грн х 100% / 79684,73 грн), таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 22,37%.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених вимог, тому з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1118,50 грн (5000,00 грн х 22,37%) за розгляд справи в суді першої інстанції та у розмірі 671,10 грн (3000,00 грн х 22,37%) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за розгляду справи у суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1880,51 грн (2422,40 грн х 77,63% / 100% ).
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню на суму 17828,90 грн (79684,73 грн – 61855,83 грн), тобто на 22,37%, тому відповідно з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 119,12 грн (532,48 грн х 22,37%), та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 812,84 грн (3633,60 грн х 22,37% / 100 (а.с. 169). 
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 376 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2026 року – скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 1340-0616 продукту «На все» від 29.01.2024 у розмірі 61855,83 грн, з яких: 16672,73 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 45183,10 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 1880,51 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за перегляд заочного рішення в сумі 119,12 грн та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 812,84 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1118,50 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та в сумі 671,10 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 02.07.2026.

Головуючий Судді :