Справа № 161/19365/25 
Провадження № 2/161/2279/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Мазура Д.Г.
за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.,
представника позивача адвоката Раєцького А.О.,
представника позивача Дмитришина Л. І.,
представника відповідача 1 Іщука В.А.,
представника відповідача 2 адвоката Красуна В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 позивач Громадська організація «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» (далі ГО «МЦ «Семиярусна Гора») через свого представника адвоката Климків Л.Я., звернувся до суду з позовною заявою до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» (далі ТОВ «МБК»), в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Луцької міської ради від 24 квітня 2024 № 58/44 «Про надання ТОВ «МБК» на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу (03.15) на вул. Кафедральній, 13 у м. Луцьку, визнати недійсним договір оренди землі від 25 липня 2024 укладений між Луцькою міською територіальною громадою і ТОВ «МБК». 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «МБК» є власником будівництва житлово-офісного комплексу готовністю 3%, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06.03.2024, номер відомостей про речове право 54012307, що підтверджується договором купівлі-продажу №651 від 06 березня 2024.
22 квітня 2024 Луцькою міською радою було прийнято рішення №58/44 про надання ТОВ «МБК»на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу (03.15) на АДРЕСА_1 .
25 липня 2024 між Луцькою міською радою (Орендодавець) та ТОВ «МБК» (Орендар) було укладено договір оренди землі площею 0,0779 га наАДРЕСА_1 , кадастровий номер 0710100000:11:116:0004. 
Відповідно до договору оренди землі від 25 липня 2024 передбачено, що земельна ділянка 0710100000:11:116:0004 передається в оренду ТОВ "МБК" "для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови". Цільовим призначенням земельної ділянки визначено "03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови".
16 серпня 2024 директор Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради прийняв наказ №93-МУ "Про підтвердження наявності містобудівних умов і обмежень для проектування об`єкта будівництва "Нове будівництво житлово-офісного комплексу на вул. Кафедральна, 13 у м. Луцьку", яким підтвердив містобудівні умови та обмеження на об`єкт будівництва "Будівництво житлово-офісного комплексу" від 08.10.2009 721-3.
Позивач вказує, що земельна ділянка 0710100000:11:116:0004 знаходиться в межах історичного ареалу м. Луцька №1 "Старе Місто", та відповідно належить до земель державного історико-культурного заповідника (далі ДІКЗ) м. Луцька. Також, вказана земельна ділянка 0710100000:11:116:0004 знаходиться в межах об`єкту "Луцьк-5, культурний шар IX-XVIII ст. на території ДІКЗ "Старий Луцьк".
У комплексній охоронній зоні №1 "Старий Луцьк" дозволяється нова малоповерхова забудова (виключно в порядку регенерації на місці втраченої історичної забудови) висотою до 3 поверхів, включно з мансардними, з обмеженням абсолютної висоти забудови до 9,5 м. Проте, відповідно до Містобудівних умов та обмежень №MU01:4463-1311-5215-6306 №721-3 від 2009-10-08, виданих на об`єкт будівництва "Нове будівництво житлово-офісного комплексу на вул. Кафедральній, 13 у м. Луцьку", гранично допустима висотність ЖК "Кафедральний" становить 13 метрів, а не 9,5 метрів, як це встановлено пунктом 3.3.1 Пояснювальної записки до ІАОП м. Луцька.
Також зазначає, що згідно з ч. 6, 7 ст.20, ст.21 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок історико-культурного призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною.
Позивач вважає, що рішення Луцької міської ради №58/44 від 24.04.2024 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню судом з мотивів порушення режимів використання історичного ареалу м. Луцька №1 "Старе Місто", комплексної охоронної зони №1 "Старий Луцьк", щойно виявленого об`єкта культурної спадщини "Луцьк-5", вимог Законів України "Про охорону культурної спадщини", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про культуру", Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, Конституції України, Рамкової конвенції Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства.
На підставі наведеного, просить судвизнати незаконним та скасувати рішення Луцької міської ради від 24 квітня 2024 № 58/44 «Про надання ТОВ «МБК» на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу (03.15) на вул. Кафедральній, 13 у м. Луцьку, визнати недійсним договір оренди землі від 25 липня 2024 укладений між Луцькою міською територіальною громадою і ТОВ «МБК». 
26 вересня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області було відмовлено у відкритті провадження за позовом Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі.
20 листопада 2025 постановою Волинського апеляційного суду Волинської області ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2025 у цій справі скасовано та направлено матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
03 грудня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 26 січня 2026 о 14 год 10 хв.
29 січня 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу залишено без руху та надано строк п`ять днів для усунення позивачем недоліків.
30 січня 2026 на адресу суду від представника позивача Раєцького А.О. надійшла заява про усунення недоліків.
02 лютого 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області продовжено розгляд справи за позовом Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі.
16 грудня 2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача 1 Луцької міської радиІщика В.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач 1 позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовної заяви.Зазначає, що у ТОВ «МБК»наявні містобудівні умови та обмеження на об`єкт будівництва «Будівництво житлово-офісного комплексу» від 08.10.2009 №721-3, які підтверджені наказом директора департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради від 16.08.2024 №93-МУ «Про підтвердження наявності містобудівних умов і обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво житлово-офісного комплексу на вул. Кафедральна, 13 у м. Луцьку». Проєкт «Будівництво житлово-офісного комплексу у м. Луцьку по вулиці Кафедральній, 13» реалізовується згідно погодження центрального органу охорони культурної спадщини (Міністерство культури України, лист-погодження від 12.03.2012 №349/22/51-12) на підставі висновку Управління культури і туризму Волинської ОДА від 13.10.2011 №869/5/2-11, погодження Державного історико-культурного заповідника у м. Луцьку від 10.01.12 та історико-містобудівного обґрунтування, розробленого та погодженого у встановленому порядку. Крім того, у відзиві на позов відповідач 1 вказав, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту порушеного права з точки зору відновлення порушеного права.
18 грудня 2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача 2 ТОВ «МБК»Бакай Ю.І. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач 2 у відзиві на позов проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, зокрема, зазначив, що проведення ТОВ «МБК»будівельних робіт на об`єкті будівництва «Нове будівництво житлово-офісного комплексу на вул. Кафедральна, 13 у м. Луцьку» здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. Також вказує, що Луцька міська рада виконала вимоги закону та передала в користування ТОВ «МБК» земельну ділянку площею 0,0779 га зкадастровим номером 0710100000:11:116:0004, яка знаходиться навул. Кафедральній, 13 у м. Луцьку. 
23 грудня 2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Климків Л.Я. надійшла відповідь на відзиви Луцької міської ради та ТОВ «МБК», в якій позивач заперечує проти доводів відповідачів викладених у відзивах на позовну заяву. Зокрема, вказує, що договір оренди суперечить законодавству України, оскільки земельна ділянка площею 0,0779 га зкадастровим номером 0710100000:11:116:0004, яка знаходиться наАДРЕСА_1 , є землею історико-культурного призначення, оскільки розташована на території Державного історико-культурного заповідника міста Луцька та щойно виявленого об`єкта культурної спадщини "Луцьк-5". Відповідач 1 не врахував статус спірної земельної ділянки, як землі історико-культурного культурного призначення та передав її в оренду для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, тобто з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства, а саме без врахування цільового призначення земельної ділянки. Вказує, що спірна земельна ділянка мала бути передана в оренду лише для відповідних цілей, що передбачені Історико-архітектурним опорним планом міста Луцька.
Відповідач 1 був зобов`язаний погодити зміну цільового призначення земельної ділянки з Міністерством культури України перед прийняттям оскаржуваного рішення та укладенням оспорюваного договору на підставі пункту 3.1.2 випуску 3 тому 1 Пояснювальної записки до Історико-архітектурного опорного плану міста Луцька.
Також, вказує, що відповідач 1 був зобов`язаний погоджувати виділення ділянки для будівництва в межах зони охорони археологічного культурного шару із місцевим органом охорони культурної спадщини перед прийняттям оскаржуваного рішення та укладенням оспорюваного договору на підставі пункту 3.3.4 випуску 3 тому 1 Пояснювальної записки до Історико -архітектурного опорного плану міста Луцька. 
Таким чином, оскаржене рішення Луцької міської ради від 24 квітня 2024 № 58/44 «Про надання ТОВ «МБК» на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу (03.15) на АДРЕСА_1 прийняте без врахування реального цільового призначення земельної ділянки.
Крім того, зазначає, що історико-архітектурний опорний план міста Луцька є складовою генерального плану міста Луцька. Генеральний план міста Луцька містить вимогу щодо земельної ділянки 0710100000:11:116:0004, а саме, малоповерхова забудова (виключно в порядку регенерації на місці втраченої історичної забудови) висотою до 3 поверхів, включно з мансардними, з обмеженням абсолютної висоти забудови до 9,5 м.
23 грудня 2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача 1 Луцької міської радиІщика В.А. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач 1 заперечує проти доводів позивача викладених у відзиві на позовну заяву. А саме, зазначив, що правомірність будівництва ТОВ "Містобудконцепт" було встановлено у справі №140/13239/24, а тому доводи позивача про те, що такі обставини підлягають повторному доказування є безпідставні. Крім того, відповідно до Генерального плану м. Луцька, територія земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:11:116:0004 входить до зони багатоквартирної житлової забудови з висотністю до 5 поверхів (згідно з пунктом 3.29, 5.39, 5.6 ДБН "Житлові будинки. Основні положення" висота будинків дозволяється 15-17 метрів). Цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:11:116:0004 для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу в межах категорії "Землі житлової та громадської забудови". 
Таким чином, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:11:116:0004 повністю відповідає функціональному призначенню території, визначеній Генеральним планом м. Луцька, та свідчить про безпідставність доводів позивача в цій частині.
25 грудня 2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача 2 ТОВ «МБК»Бакай Ю.І. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач 2 заперечує проти доводів позивача викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що територія щойно виявленого об`єкта «Луцьк-5 Культурний шар IX-XVIII ст.; на території ДІКЗ «Старий Луцьк»», який внесено до переліку щойно виявлених пам`яток наказом управління культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації від 29.12.2009 №151, не визначена та його межі не встановлені. Станом на 25.11.2024 облікова та інша документація, визначена Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, щодо вказаного об`єкта у відділі охорони культурної спадщини Луцької міської ради відсутня.
14 січня 2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача 1 Луцької міської радиІщика В.А. надійшли додаткові пояснення по справі, в яких відповідач 1 навів додаткові аргументи щодо спростувань окремих обґрунтувань позовної заяви. 
20 січня 2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Раєцького А.О. надійшли додаткові пояснення по справі, в яких позивач заперечує проти доводів відповідачів вказаних у запереченнях на відповідь на відзив.
22 січня 2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача 2 ТОВ «МБК»Бакай Ю.І. надійшли додаткові пояснення по справі, в яких відповідач 2 навів додаткові аргументи щодо спростувань окремих обґрунтувань позовної заяви. Вказує, що згідно п. 5 Договору оренди землі від 25.07.2024 року, земельна ділянка, яка передається в оренду, має ряд недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню, а саме, земельна ділянка знаходиться в зоні дії обмежень: охоронна зона пам`ятки культурної спадщини (01.02.1), площею 0,0779 га; зона охорони археологічного культурного шару (01.02.4), площею 0,0779 га; історичний ареал населеного місця (06.06.2), площею 0,0779 га. Проте, ТОВ «МБК» дотримується режиму використання території в зонах охорони археологічного культурного шару, передбачені ІАОП м. Луцька.
29 січня 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу залишено без руху та надано строк п`ять днів для усунення позивачем недоліків.
02 лютого 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області продовжено розгляд справи за позовом Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі.
19 лютого 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у задоволенні клопотання відповідача 2 ТОВ «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про витребування доказів відмовлено.
19 лютого 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у задоволенні клопотання відповідача 2 ТОВ «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про призначення комісійної судової експертизи з питань землеустрою та будівельно-технічної експертизи відмовлено.
19 лютого 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Предметом спору у даній справі є правомірність рішення Луцької міської ради від 24 квітня 2024 № 58/44, яким надано ТОВ «МБК» на умовах оренди земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на АДРЕСА_1 , та визнання недійсним договору оренди землі від 25 липня 2024 укладений між Луцькою міською територіальною громадою і ТОВ «МБК». А його підставами є передача в оренду земельної ділянки історико-культурного призначення без дотримання визначених обмежень у використанні, порушення спеціального режиму охорони та використання земель, згідно Законом України "Про охорону культурної спадщини". При цьому головним аргументом позивача є належність спірної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення, оскільки така розташована на території ДІКЗ м. Луцька та об`єкту "Луцьк-5", в межах історичного ареал №1 м. Луцька "Старе Місто" та в межах комплексної охоронної зони №1 "Старий Луцьк".
Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на різні категорії.
Частиною 1 ст. 20 ЗК України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Отже, зміна цільового призначення земельних ділянок (тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної ч. 1 ст. 19 ЗК України в іншу) здійснюється за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури.
Відповідно до ст. 53 та ст. 54 ЗК України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.
Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.
Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.
Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «МБК» є власником незавершеного будівництва житлово-офісного комплексу готовністю 3%, що підтверджується договором купівлі-продажу №651 від 06 березня 2024, право власності зареєстровано 06.03.2024, номер запису про право власності 54012307 (том. 2 а.с.201-202).
22 квітня 2024 Луцькою міською радою було прийнято рішення №58/44 про надання ТОВ «МБК»на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу (03.15) на АДРЕСА_1 (том. 1, а.с. 140- 142).
25 липня 2024 на підставі рішення Луцької міської ради між відповідачамиукладено договір оренди землі площею 0,0779 га наАДРЕСА_1 , кадастровий номер 0710100000:11:116:0004, який зареєстровано приватним нотаріусом Мудрик О.Є. Луцького міського нотаріального округу, Волинської області 25 липня 2024, номер запису 56009301 (далі - оспорюваний договір / договір оренди), (том. 1 а.с. 153-158, том. 2 а.с.201-202). 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки площею 0,0779 га зкадастровим номером 0710100000:11:116:0004, яка знаходиться наАДРЕСА_1 є Територіальна громада міста Луцька в особі Луцької міської ради (том. 2 а.с.201-202).
Також, судом встановлено, що відповідно до договору оренди землі від 25 липня 2024 земельна ділянка 0710100000:11:116:0004 передається в оренду ТОВ "МБК" "для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови". Цільовим призначенням земельної ділянки визначено "03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови".
Згідно п. 5 Договору оренди землі від 25.07.2024 року, земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню, а саме:
- земельна ділянка знаходиться в зоні дії обмежень (охоронна зона пам`ятки культурної спадщини (01.02.1)), площею 0,0779 га; 
- земельна ділянка знаходиться в зоні дії обмежень (зона охорони археологічного культурного шару (01.02.4)), площею 0,0779 га; 
- земельна ділянка знаходиться в зоні дії обмежень (історичний ареал населеного місця (06.06.2), площею 0,0779 га. 
На орендаря покладено обов`язок виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.
16 серпня 2024 директор Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради прийняв наказ №93-МУ "Про підтвердження наявності містобудівних умов і обмежень для проектування об`єкта будівництва "Нове будівництво житлово-офісного комплексу на вул. Кафедральна, 13 у м. Луцьку", яким підтвердив містобудівні умови та обмеження на об`єкт будівництва "Будівництво житлово-офісного комплексу" від 08.10.2009 721-3. 
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України», з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, на виконання статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» затверджено Список історичних населених місць України, в якому є м. Луцьк.
27 грудня 2006 Луцька міська рада прийняла рішення №9/23, яким затвердила генеральний план державного історико-культурного заповідника (далі ДІКЗ)у м. Луцьку.
19 серпня 2021 Волинська обласна державна адміністрація (Волинська ОДА) прийняла розпорядження №511, яким затвердила генеральний план організації території ДІКЗ м. Луцька. 
Відповідно до наказу Управління культури і туризму Волинської ОДА №151 від 29.12.2009, на території ДІКЗ "Старий Луцьк" утворений та внесений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області об`єкт "Луцьк-5, культурний шар IX-XVIII ст. на території ДІКЗ "Старий Луцьк" (том 1 а.с. 134).
05 березня 2020 Луцька міська рада ("ЛМР") прийняла рішення №71/1 "Про погодження меж історичних ареалів, які визначені в проєктно-вишукувальній документації "Історико-архітектурний опорний план з визначення зон охорони пам`яток культурної спадщини та меж і режимів використання історичних ареалів м. Луцька Волинської області".
01 квітня 2021 наказом Міністерства культури та інформаційної політики України №242 затверджено Історико-архітектурний опорний план міста Луцька з визначенням зон охорони пам`яток культурної спадщини та межі режимів використання історичних ареалів (том. 1 а.с. 21 – 89). 
Згідно цього наказу, спірна земельна ділянка 0710100000:11:116:0004 перебуває в межах ДІКЗ м. Луцька та об`єкту "Луцьк-5", в межах історичного ареал №1 м. Луцька "Старе Місто" та в межах комплексної охоронної зони №1 "Старий Луцьк", також встановлено певні обмеження у використанні земель у межах території історико-культурного заповідника.
У судовому засіданні представник Луцької міської ради не заперечував, що спірна земельна ділянка 0710100000:11:116:0004 знаходиться в межах історичного ареалу №1 м. Луцька "Старе Місто".
Отже, суд доходить до висновку, що межі історичного ареалу №1 м. Луцька "Старе Місто" були закріплені на нормативному рівні згідно з Історико-архітектурним опорним планом міста Луцька, який входить до складу «Генерального плану міста Луцька».
Також, суд погоджується з доводами позивача, що спірна земельна ділянка площею 0,0779 га з кадастровим номером 0710100000:11:116:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташована в межах ДІКЗ м. Луцька.
Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини".
Згідно з преамбулою Закону України "Про охорону культурної спадщини" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):
культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;
об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;
історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку;
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини" землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.
Враховуючи імперативність правової норми, передбаченої у ч. 1 ст. 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини", земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення за фактом знаходження на ній споруди (будівлі), яка є пам`яткою архітектури. Неприйняття міською радою рішення про зміну цільового призначення цієї земельної ділянки та приведення його у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за законом такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній споруди (будівлі), яка є пам`яткою архітектури, а не рішенням органу місцевого самоврядування.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в межах території, віднесеної до історичного ареалу №1 м. Луцька "Старе Місто", комплексної охоронної зони №1 "Старий Луцьк", щойно виявленого об`єкта культурної спадщини "Луцьк-5, то така земельна ділянка в силу закону належить до земель історико-культурного призначення, а її використання регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про охорону культурної спадщини".
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у п. 43 Постанови від 31.07.2019 у справі №813/4701/16).
Водночас, суд вважає пояснення представника Луцької міської ради про те, що спірна земельна ділянка не належить до земельісторико-культурногопризначенняє необґрунтованими, і не бере їх до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам справи.
Отже, нерухомі об`єкти культурної спадщини, на відміну від іншого нерухомого майна, мають особливу правову природу. Такі об`єкти мають певні характерні властивості, з огляду на які вони мають цінність не тільки, як нерухоме майно ("матеріальну" цінність), а набувають історико-культурну цінність ("нематеріальну", ідеологічну цінність). 
Тож, нерухомі об`єкти культурної спадщини потребують особливої охорони, у тому числі - з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, для яких така охорона є одним із пріоритетних напрямків діяльності.
Як вказувалося вище, цільове призначення спірної земельної ділянки - "03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови".
Зазначені обставини існували на момент прийняття рішення Луцькою міською радою від 24 квітня 2024 № 58/54 «Про надання ТОВ «МБК» на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу (03.15) на АДРЕСА_1 та підлягали врахуванню Луцькою міською радою
Відповідно до частини 1 статті 54-1 Земельного кодексу України з метою охорони культурної спадщини на використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, буферної зони, історичного ареалу населеного місця, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини встановлюються обмеження відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" (далі Закону № 1805-ІІІ).
Обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини поширюються на усі розташовані в межах цих територій та об`єктів землі незалежно від їх цільового призначення.
Межі території, на яку поширюються такі обмеження, визначаються відповідно до Закону № 1805-ІІІ і зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації, науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини.
Режим використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини визначається науково-проектною документацією у сфері охорони культурної спадщини, а до затвердження такої документації Законом України "Про охорону культурної спадщини".
Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини" з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій та об`єктів всесвітньої спадщини визначаються зони охорони (охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару) і буферні зони.
Межі та режими використання зон охорони визначаються науково-проектною документацією, що складається за результатами проведених досліджень.
Режим використання зон охорони встановлює обмеження діяльності у використанні відповідної території (земель).
Порядок визначення меж і режимів використання зон охорони, затвердження науково-проектної документації та внесення змін до неї встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як вже зазначалося вище, наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 01.04.2021 №242 затверджено Історико-архітектурний опорний план міста Луцька з визначенням зон охорони пам`яток культурної спадщини та межі режимів використання історичних ареалів.
Відповідно до Історико - архітектурного опорного плану міста Луцька, вказана земельна ділянка знаходиться на території поширення археологічного культурного шару щойно виявлених об`єктів культурної спадщини (підвали житлових будівель-кам`яниць втраченої історичної забудови м. Луцька X-ХІІ ст.) у історичному ареалі №1 м. Луцька "Старе Місто" та комплексної охоронної зони №1 «Старий Луцьк», де знаходиться пам`ятка місцевого значення – втрачений об`єкт, що мав важливе історичне чи архітектурно-містобудівне значення.
В розділі 3 випуску 3 тому 1 Пояснювальної записки до Історико - архітектурного опорного плану міста Луцька, визначено межі та режими використання історичних ареалів та зон охорони пам`яток Луцька.
Згідно з п. 3.3.4. випуску 3 тому 1 Пояснювальної записки до Історико - архітектурного опорного плану міста Луцька, при виділенні ділянок для будівництва, проектуванні земляних, будівельних або меліоративних робіт, виконанні проектів землеустрою необхідне погодження з місцевим органом охорони культурної спадщини, що передбачає обов`язкову археологічну експертизу відповідних ділянок за допомогою візуального обстеження або закладання розвідкових шурфів із наданням відповідного експертного висновку (том 1 а.с. 58 зворот).
Відповідно до п. 1 Договору оренди землі від 25.07.2024 року, Орендодавець (Луцька міська рада) надає, а Орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ») приймає в строкове платне користування земельну ділянку 03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Суд встановив, що спірна земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення, проте, була передана в оренду без погодження з місцевим органом охорони культурної спадщини, що є істотним порушенням вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини».
Крім того, судом встановлено, що відповідно до листа Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради №20-30/608 від 09.09.2022, Луцька міська рада інформувала ТОВ «ЛУЦЬКМІСЬКБУД», яке розпочало будівництво житлово-офісного комплексу на вул. Кафедральній, 13 у м. Луцьку, та вподальшому продало об`єкт незавершеного будівництва ТОВ «МБК» про наявні в межах об`єкта землеустрою обмеження у використанні земель (том 2 а.с. 213, 214).
Зокрема, Департамент містобудування, земельних ресурсів та реклами зазначив, що щодо земельної ділянки встановлено обмеження щодо використання земельної ділянки, та режим використання територій в зонах охорони археологічного культурного шару, режими використання територій пам`яток комплексної охоронної зони № 1 «Старий Луцьк», режим використання територій пам`яток, тощо.
Також, судом встановлено, що вказані у листі Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради №20-30/608 від 09.09.2022 обмеження у використанні земельної ділянки та режими використання територій пам`яток повністю співпадають з обмеженнями визначеними в Пояснювальній записці до Історико - архітектурного опорного плану міста Луцька, а також, обмеження визначені у п. 5 Договору оренди землі від 25.07.2024 року. 
Відтак, суд критично ставиться до доводів представника Луцької міської ради, про те, що визначені обмеження в Пояснювальній записці до Історико - архітектурного опорного плану міста Луцька щодо використання спірної земельної ділянки, має виключно інформаційний характер і не поширюються на ТОВ «МБК». 
Таким чином, суд констатує, що спірна земельна ділянка площею 0,0779 га з кадастровим номером 0710100000:11:116:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить до земель історико-культурного призначення та була передана в оренду без дотримання визначених обмежень щодо її використання. Зокрема, було порушено спеціальний режим охорони та використання таких земель, передбачений Законом України "Про охорону культурної спадщини". 
Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України "Про орендну землі").
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Як установлено судом, оспорюваний договір оренди землі від 25 липня 2024 укладено між Луцькою міською радою і ТОВ «МБК» на 7 (сім) років. Цільовим призначенням земельної ділянки визначено "03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови".
Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
З огляду на дані обставини, суд вважає, що при укладенні спірного правочину договору оренди землі від 25 липня 2024 сторонами не дотримано законодавчо визначеного порядку, який має передувати укладенню договорів такого виду, що, в силу ст. 215 ЦК України є окремою підставою для визнання спірного правочину недійсним як такого, що суперечить актам цивільного законодавства (аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у п. 38 Постанови від 03.05.2018 у справі № 7/61-9/80).
Щодо визнання незаконним та скасування рішення Луцької міської ради від 24 квітня 2024 року № 58/44.
Позивач стверджує, що оспорюване рішення відповідача 1 не є вираженням волі територіальної громади міста Луцька та не відповідає її інтересам, а його скасування є ефективним та належним способом захисту порушеного права держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо їх власника та цільового призначення.
Проте, суд вважає наведені доводи позивача в цій частині необґрунтованими, з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.
Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення в зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача в справі.
Під час надання оцінки доводам позивача в цій частині суд враховує, що оспорюване рішення відповідача 1 відноситься до актів ненормативного характеру.
За своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп).
У Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначено, що органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
Суд звертає увагу на усталену практику Верховного Суду, згідно з якою вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачу ефективно відновити володіння відповідною земельною ділянкою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 у справі №910/2389/23, від 21 серпня 2019 у справі № 911/3681/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19).
Оспорюване рішення Луцької міської ради від 24 квітня 2024 року № 58/44 вичерпало свою дію виконанням (на підставі цього рішення укладено договір оренди земелі).
Таким чином, за встановлених у цій справі обставин, заявлена позивачем вимоги в позові про визнання недійсним оспорюваного рішення відповідача 1 є неефективними, оскільки її задоволення не приведе до відновлення права, яке позивач вважає порушеним.
Щодо преюдиційності обставин, встановлених рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 у справі № 140/13239/24.
У відзиві на позовну заяву представник Луцької міської ради вказав на преюдиційності обставин, встановлених судовими рішеннями у справі № 140/13239/24, а саме, що з 26.12.2017 р. і на даний час об`єкти за адресою АДРЕСА_1 не мають статусу щойно виявленого об`єкту культурної спадщини і, тим більше «щойно виявленої пам`ятки археології».
Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 82 ЦПК України, варто розуміти так, що учасники цивільного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Для спростування преюдиційних обставин учасник цивільного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 89 ЦПК України.
Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2018 року у справі № 825/705/17, від 6 березня 2019 року у справі № 813/4924/13-а, від 12 жовтня 2020 року у справі № 814/435/18 та від 20 квітня 2021 року у справі № 817/1269/17.
Суд зазначає, що заслуговують на увагу аргументи позивача про помилковість посилання відповідачів щодо преюдиційності обставин, встановлених судовими рішеннями у справі № 140/13239/24, оскільки в останній справі не досліджувалися обставини щодо порушень у сфері охорони культурної спадщини відносно земель історико-культурного призначення, дотримання положень земельного законодавства у сфері охорони культурної спадщини, не надавалась оцінка фактам знаходження спірної земельної ділянки у межах охоронних зон пам`ятки культурної спадщини, історичного ареалу населеного місця, і недотримання порядку зміни її цільового призначення та надання її в оренду без погодження з місцевим органом охорони культурної спадщини тощо.
Суди першої та апеляційної інстанцій у справі № 140/13239/24 дійшли висновку про те, що відповідно до пункту 3.3.4. «Режим використання територій в зонах охорони археологічного культурного шару» розділу 3 пояснювальної записки тому 1 «Межі й режими використання історичних ареалів та зон охорони пам`яток м. Луцька» Плану, за відсутності рішення центрального органу охорони культурної спадщини щодо внесення щойно виявлених пам`яток археології на території м, Луцька до Державного реєстру об`єктів нерухомої культурної спадщини, статус територій цих пам`яток та територій імовірного поширення археологічного культурного шару на території м. Луцька визначається як «зона охорони археологічного культурного шару». Територія щойно виявленого об`єкта «Луцьк-5. Культурний шар IX-XVIII ст.; на території ДІКЗ «Старий Луцьк»», який внесено до переліку щойно виявлених пам`яток наказом управління культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації від 29.12.2009 № 151, не визначена та його межі не встановлені. Станом на 25.11.2024 облікова та інша документація, визначена Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, щодо вищезгаданого об`єкта у відділі охорони культурної спадщини Луцької міської ради відсутня.
Однак це не означає, що щойно виявленого об`єкта «Луцьк-5. Культурний шар IX-XVIII ст.; на території ДІКЗ «Старий Луцьк»» не існує взагалі і що на цю територію не поширюються вимоги законодавства щодо охорони історико-культурної спадщини і встановлені Історико-архітектурним опорним планом міста Луцька відповідні обмеження.
Як уже зазначалося вище, відповідно до наказу Управління культури і туризму Волинської ОДА №151 від 29.12.2009, на території ДІКЗ "Старий Луцьк" утворений та внесений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області об`єкт "Луцьк-5, культурний шар IX-XVIII ст. на території ДІКЗ "Старий Луцьк".
Згідно наказу Міністерства культури та інформаційної політики України №242 від 01 квітня 2021 затверджено Історико-архітектурний опорний план міста Луцька з визначенням зон охорони пам`яток культурної спадщини та межі режимів використання історичних ареалів. 
Відповідно до вказаного наказу, спірна земельна ділянка 0710100000:11:116:0004 перебуває в межах ДІКЗ м. Луцька та об`єкту "Луцьк-5", в межах історичного ареал №1 м. Луцька "Старе Місто" та в межах комплексної охоронної зони №1 "Старий Луцьк", також встановлено певні обмеження у використанні земель у межах території історико-культурного заповідника.
Наказ Міністерства культури та інформаційної політики України №242 від 01.04.2021 є нормативно-правовим актом, який офіційно оприлюднено, а Історико-архітектурний опорний план, у якому визначено межі історичних ареалів, є науково-проектною документацією, яка розробляється у складі генеральних планів історичних населених місць, є основою для проектних рішень у генеральних планах та детальних планах територій історичних населених місць. Проєкти реконструкції забудови та території історичних ареалів населених пунктів базуються на матеріалах історико-архітектурних опорних планів як науково-проектної документації з визначенням меж та режимів використання зон охорони пам`яток культурної спадщини.
Крім того, судом встановлено, що у справі №140/13239/24 брали участь ТОВ «МІСТОБУДКОНЦЕПТ»і Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, тобто склад учасників відрізняється від складу учасників у даній справі. Зокрема, Луцька міська рада і ГО «МЦ «Семиярусна Гора» не були учасниками у справі №140/13239/24.
15.05.2025 ГО «МЦ «Семиярусна Гора» було подано апеляційну скаргу на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №140/13239/24. 11.12.2025 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №140/13239/24 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ГО «МЦ «Семиярусна Гора».
З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що відповідачі у цій справі помилково вважали преюдиційними обставини, які були встановлені у справі № 140/13239/24.
Щодо права Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» звертатися до суду в інтересах своїх членів та інших осіб, суд зазначає таке.
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
На підставі статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою та третьою статті 1 Закону України від 22.03.2012 № 4572-VI «Про громадські об`єднання» сформульовано визначення громадському об`єднанню - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів, та визначення громадської організації, як громадського об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.
У рішенні Конституційного Суд України від 28.11.2013 №12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв`язку із положеннями пункту "г" частини 1 статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.
Відповідно до ст.ст. 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
ЄСПЛ у справі "Л`Ераблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії" (L'Erabliиre A.S.B.L. v. Belgium) від 24.02.2009 за позовом екологічної організації про відмову держави у перегляді дозволу на розширення сміттєвого полігону прийшов до висновку щодо можливості громадської організації здійснювати захист суспільних інтересів в судовому порядку відповідно до статті 6 Конвенції.
Згідно із статутом ГО «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» є добровільним об`єднанням фізичних осіб, створеним для здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, освітніх та інших інтересів своїх членів та/або інших осіб (том 1 а.с.180). 
Зважаючи на наявність письмових звернень фізичних осіб до ГО «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» щодо питань, пов`язаних із збереженням і недопущення руйнування щойно виявленого об`єкта культурної спадщини "Луцьк-5", положень пункту 3.1 статуту цієї громадської організації щодо її цілей, зокрема, вжиття заходів щодо захисту законних прав і свобод фізичних осіб, у тому числі у сфері охорони культурної спадщини, суд вважає, що ГО «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» має право на звернення до суду з цим позовом. 
Отже, враховуючи встановлені цілі, завдання та напрями діяльності ГО «Молодіжний центр «Семиярусна Гора», а також положення чинного законодавства, зазначені рішення Конституційного Суду України, практику ЄСПЛ, існування спільного інтересу громадської організації до оскаржуваного рішення Луцької міської ради від 24 квітня 2024 № 58/44 «Про надання ТОВ «МБК» на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу (03.15) на вул. Кафедральній, 13 у м. Луцьку, суд дійшов висновку, про наявність у позивача права звертатись з позовом щодо захисту прав та охоронюваних законом інтересів.
Зазначений висновок кореспондується із правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 420/2220/19, від 08.05.2024 у справі № 160/4503/23.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено дві позовних вимоги, одна з яких стосується двох відповідачів, а отже, судовий збір сплачений позивачем складає суму в розмірі 7267,20 грн..
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 4844,80 грн, з кожного пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі- задовольнити частково.
Визнати недійсним договір оренди землі від 25 липня 2024 року, укладений між Луцькою міською територіальною громадою, від імені якої діяла Луцька міська рада (ЄДРПОУ 34745204) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІСТОБУДКОНЦЕПТ" (ЄДРПОУ 45490112) про передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер 0710100000:11:116:0004 площею 0,0779 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка розташована на вул. Кафедральна, 13 у м. Луцьку.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути солідарно з відповідачів Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» на користь позивача Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» судовий збір в сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок, по 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок з кожного відповідача.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення 11 травня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: Громадська організація «Молодіжний центр «Семиярусна Гора», адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Градний узвіз, б. 5, офіс 2, ЄДРПОУ 43619340.
Відповідач 1: Луцька міська рада, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, б. 19, ЄДРПОУ 34745204.
Відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ», адреса місцезнаходження: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Ратне, вул. Нова, б. 6А, ЄДРПОУ 45490112.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Д.Г. Мазур