Єдиний унікальний номер 142/263/26
Номер провадження 2/142/390/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
12 червня 2026 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді Гринишиної А.А, 
з участю 
секретаря судового засідання Шевчука Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2026 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. У вказаній позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований 05 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №42. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ». Також просить суд стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПН НОМЕР_1 на її користь на утримання дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки заробітку (доходу) боржника та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітей повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах строку, встановленого законодавством України. Проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити на її вихованні.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1 , перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб зареєстровано 05 листопада 2011 року, актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області. В шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що, спільне життя з відповідачем не склалося. З відповідачем у них різні інтереси, уподобання, вони перестали розуміти один одного, кожен з них живе своїм відокремленим життям, у них різне бачення ролі чоловіка та дружини в сім`ї. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей. Між ними почали виникати сімейні негаразди, які переростали у сварки через постійні ревнощі. Збереження шлюбу в даному випадку є неможливим, його необхідно розірвати. Спільне майно, яке б вони нажили з відповідачем у шлюбі відсутнє.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2026 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.
Ухвалою суду від 14 квітня 2026 року у даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також було призначено судове засідання у цивільній справі на 10 годину 30 хвилин 12 травня 2026 року. 12 травня 2026 року судове засідання у даній цивільній справі у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено до 09 години 00 хвилин 12 червня 2026 року.
Ухвалою суду від 12 червня 2026 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 12 червня 2026 року не з`явилася. У позовній заяві вона просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у жодне судове засідання у даній справі не з`явився. На адресу суду повернулися конверти, в яких відповідачу за адресою його місця реєстрації були направлені повістки про виклик до судових засідань, призначених на 12 травня 2026 року та 12 червня 2026 року, з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення у зв`язку з відмовою адресата від їх отримання.
При цьому суд враховує, що відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою її місцезнаходження, місця проживання чи перебування, зареєстрованими у встановленому законом порядку, якщо така особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05 листопада 2011 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, складено актовий запис №42 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , прізвище позивача було змінено з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_4 " (а.с.6).
Сторони по справі являються батьками неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.8-11).
Судом встановлено та не спростовано учасниками справи, що сторони по справі проживають окремо та, що причиною розпаду сім`ї та припинення шлюбних відносин стали непорозуміння та часті сварки між подружжям, різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, втрата між ними почуттів взаємної любові та поваги.
Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви позивача, в якій вона підтримує позовні вимоги.
Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, обставини справи та підстави пред`явлення позову до суду, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи волевиявлення позивача їй після розірвання шлюбу слід залишити прізвище " ОСОБА_4 ".
Крім того, в позовній заяві позивачем ставиться вимога про залишення дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її вихованні.
Зокрема Верховний Суд у постанові по справі № 200/952/18 зазначив, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, оскільки відповідач не подавав до суду жодних заперечень щодо проживання спільних дітей разом із матір`ю.
Оскільки судом під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дітей, а наявність спору щодо місця їхнього проживання не має, суд може вирішити питання про залишення проживання дітей з матір`ю одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд, виходить з наступного.
Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В частині 1 ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
В частині 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що суду не надано жодних доказів та під час судового розгляду не встановлено обставин про досягнення між сторонами – батьками дитини домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину, в тому числі, того з них, хто проживає окремо від дитини, суд знаходить підстави для присудження коштів на утримання дитини за рішенням суду.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).
Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).
Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).
Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, відповідач в судове засідання не з`явився, свої заперечення проти позовних вимог з відповідним їх обґрунтуванням суду не надав.
Спільні діти сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по її утриманню та вихованню.
Суд наголошує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.
А тому, враховуючи, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який за віком та станом здоров`я може працювати та отримувати дохід, оскільки зворотного під час судового розгляду не встановлено, беручи до уваги, що доказів здійснення утримання відповідачем інших дітей, непрацездатних дружини, батьків тощо суду не надано, за відсутності інших обставин, які мають істотне значення, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, та приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дітей у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей, оскільки аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення потреб дитини з боку батька, він є співмірним з майновим станом відповідача, а їхня сплата не поставить його у скрутне матеріальне становище.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги положення частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
З урахуванням заяви позивача ОСОБА_1 про віднесення на її рахунок судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом вимоги про розірвання шлюбу, у розмірі 1 331,20 грн, суд вважає таку заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У зв`язку з цим судові витрати в зазначеній частині з відповідача на користь позивача не стягуються.
Також суд виходить із положень статей 4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів. Тому, керуючись статтею 141 ЦПК України, враховуючи ціну позову, яка у справах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх платежів, але не більше ніж за шість місяців, а також розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у сумі 1 331,20 грн, що підлягав сплаті на день звернення до суду з даним позовом.
Доказів понесення інших судових витрат позивачем до позовної заяви не долучено, а під час судового розгляду суду не надано.
Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 133, 141, 142, 200, 206, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 105, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 05 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 42.
Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишити на вихованні та утриманні матері - ОСОБА_1 .
Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_4 ».
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом - 09 квітня 2026 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів, відповідно до статті 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у дохід держави судовий збір у сумі 1 331 гривню 20 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів.
Копію рішення направити учасникам справи.
Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, копію заочного рішення направити в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана через Піщанський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: